VOD (1)
Obsahy(1)
V televizní sérii Malé lásky mohou diváci zblízka pohlédnout na intimní okamžiky padesáti nastávajících matek, jejich strach, bolest i radost. Poznají jedinečné příběhy porodních asistentek i lékařů, pro něž je rození každodenním posláním. Prožijí zlomové okamžiky, jež zůstávají pouze v rodinných albech, a nahlédnou za dveře, za nimiž přichází dítě na svět. (TV Nova)
(viac)Recenzie (81)
Budou tam i případy, kdy na rodičku sestry řvou, protože pořádně netlačí a dítě nemohou dostat ven a když tak již přidušené, a tím pádem s eventuálními zdravotními následky? Kamery u porodu, kdy záleží na každé minutě a jde doslova o život budoucí matky i dítěte? Neuvěřitelné. Každá matka, která rodila, ví, že je to velmi silný zážitek ale NESDĚLITELNÝ. Co bude příště, kamery u umírajících? Budeme plakat při posledním výdechu např. mladého chlapce co havaroval na motorce, nebo umírání onkologického pacienta? Budeme sledovat on line hroutící se matku, když rakev spouští do hrobu a v ní je její syn? Jak vidno v zajmu sledovanosti televize nezná hranice. ()
Otec na chodbě: „A jak to zvládá?“ – Zdravotní sestra: „Dobře, je statečná!“ – Rodička v následujícím záběru: „Do prdele, do prdele!“ Něco je špatně, neustále pochybuje divák sledující komerční televizi, která přišla s velmi solidní docu-reality show na nosné téma. Žádné umělé dramatizování, jen pár momentů, kdy přítomnost kamer tlačí lékaře do zbytečných (hraných) výjevů a sestry do medových vět, které jednoduše v běžné praxi neslýcháme. A nastávající rodiče pochopitelně také, uplakané výjevy (nemyslím při samotném porodu) jsou ovšem decentní. Podobně dobrý pocit měl nicméně z formátu divák už v případě nedávné Nemocnice Motol, v plzeňské porodnici rovněž narážíme na přirozené „hrdiny“, takže je to věcné, zajímavé, velmi intenzivní. Pro ty, jež na porodním sále v té či oné pozici byli, obzvlášť. Věrné syrové situace doprovázejí různé představovačky a pofňukávání, kterak tamti prarodiče nepomáhají a kterak tenhle chlap je zdatnou oporou. Fajn a zábavné jsou prostřihy, kterak to asi bude na sále vypadat, s tím, jak to tam v reálu vypadá. A pak přijde obyčejné štěstí, upřímné, netlačené, nestylizované, na novácké stanici něco nevídaného. A když jde do tuhého, tak bezmocní taťuldové pobaví. Vzpomínám, že to bylo stejné. Spokojenost, uvidíme, zda se to nezačne trochu zajídat. PS: Některé zvukově slabší pasáže bych otitulkoval. ()
Spoiler - včerejší díl. Zatímco paní Šárka začíná pozvolna přehodnocovat svůj popis Slavomíra coby životní lásky, na netu ulovený bobřík Slávek, který doposud sledoval partnerčino hekání s výrazem entomologa nad obzvláště chundelatým exemplářem bekyně zlatořitné, přenáší svou pozornost na sestřiččiny umělé řasy a tlačící družku upozorňuje, že to je velice pěkná věc. Když ji ještě po projevené naději, vyjádřené větou ,,párkrát zaberu a bude to venku" uklidní slovíčkem ,,myslíš", doprovázeným nevěřícným výrazem zasloužilého skeptika tak víme, že pro dámu zábava porodem teprve začíná. To Kinga se Štefanem, podle jazykových projevů patrně jacísi Slované neurčitého zařazení, se nepotkali přes seznamku, ale kdesi na ubytovně při čaji o páté. Zjevně si ihned padli do oka. Bodejť by ne, když je na první pohled patrné, že mají společné záliby, přinejmenším v nechození k zubařům. No tak tito moudří lidé se na příchod potomka poctivě připravovali a, jak pravil sám Štefo, sotva ta moja zakašlala, hned jsme letěli k doktorovi, že je to už tuná. Snad jen shodou náhod tedy dorazili do porodnice slabých dvacet čtyři hodin poté, co nastávající mamince odtekla plodová voda. V památný den, šestého září dva sedmnáct, trio párů doplňovali ještě maturanti Eliška s Radkem. Stali se jasným důkazem, že hovadin typu zakládání rodiny by se měli dopouštět především mladí, doposud značně nezodpovědní a natvrdlí jedinci. Vše zvládají lépe, s úsměvem i nehraným údivem, dá se na ně koukat a čiší z nich neskutečná naděje. Že jde jen o blbý sen. Před slečnou tedy nezbývá než smeknout, o někom, kdo polovinu porodu prosnapchatuje, druhou sice proheká, ale bez nějakých zbytečných stížností, a vteřinu po vrhu se již směje na celé kolo jako jezulátko, jsem nikdy neslyšel. Radeček... se trošku nudil. Dlouhou chvíli si krátil dílem poleháváním, menším dílem obdivným sledováním kérky na chlapeckém bicepsu, dílem největším pak znechuceným hypnotizováním hodin, na kterých se prostě dělo alespoň něco záživného. V době adolescentnění mé generace by ho tato otravná volovina, tedy společně strávený čas s holkou, při kterém by mu ještě k tomu ani nepotáhla klobásku, připravil o vzrušující večer na návsi, kde se s klukama na simsonech tak frajersky obkružuje zastávka. Čím by se bavil dnes netuším, asi zevlováním po nákupáku nebo fanděním oblíbeným youtuberům, ďas ví, jak si dnešní dorost krátí zbývající čas před smrtí z ozáření. Ale nešť, vydržel, neomdlel, snad bude dobrým taťuldou a jednou si jistě i začne v místnosti sundavat kšiltovku. A to by asi bylo všechno. Porod je docela zajímavá událost, nevidíme jej na ulici každý den, tedy chápu, že si realitka své diváky najde. Nakolik je etické tančit okolo nastávajících s kamerou, ponechám jen a jen na nich. Neodsuzuji, nechválím, jen se upřímně směji. A pálím jednu hvězdu navíc za Slávka. S ním bych chtěl mít dvougarsonku! ()
Další z ubohostí TV Nova. ()
Být těmi novorozenci, podám v dospělosti žalobu. ()
Zajímavé .. ()
Tohle sleduje pravidelně moje žena, jen aby se na konci rozplakala při každém úspěšném narození miminka a řekla "no ale, ježišku!, panečku, ten/ta je!". Už je tahle její reakce mne dovede takhle kolem půl jedenácté / jedenácté v noci dostatečně vytočit. A když pak slyším ty "osudy" všech těch cikorek, co si chtějí zadara vydělat (a kdo cikorky zná, ví, že se jim nedá věřit ani nos mezi ušima), jak jsou k sobě ohleduplní a milí i přes věkové rozdíly, zatímco ti bílí se vlastně furt hádají, vadí mi i ta multikulti propagace. Ale ono taky co z toho jinak natočit, když se vám tam hlásí pořád jen ti samí? A to to točí v plzeňské porodnici, těžko si představit, jak by to vypadalo, natáčet to v ústecké. ()
Někteří lidi jsou za prachy schopni udělat cokoliv, dokonce se nechat i natočit při porodu. Do něčeho podobného bych v životě nešel – jsou přece jenom chvíle, které by měli zůstat „soukromé“ a ne se s tím ještě producírovat v televizi – taky mi přijde, že většina těch párů byla tak nějak „mimo“ slabých duchem a ještě aby to bylo „akčnější“ nám na sebe napráskají kdeco…Není to však vyloženě kýč, jako spousta jiných televizních rádoby pořadů, kterými nás zaplavují naše televizní stanice… ()
Každý musí zažít a pak to vnímá jinak. ()
Jistou úroveň to má, na druhou stranu nejde o nic, co by museli dávat víckrát, než jednou. ()
Je to neopakovatelné. Ohromně dojemné. Jak už prostě porody bývají. A miminka jsou nádherná. ()
Nehodnotím protože nejsem divák ale, vůbec nechápu o čem to je a oč tu jde. Mám se dívat jak starý a tlustý ženský roděj další? ()
Zajímavé, ale jinak otřesné neempatické reakce okolí, že byla hodně slyšet. A ten namachrovanej dokturek Denis. Bych jim do těla pustila ty bolesti, co žena musí zažívat u porodu. Pak by kecy nebo otřesné chování neměly. Jinak musím moc pochválit úžasného tatínka, jak se mu narodil Dominik. Myslím, že se jmenoval Josef. Na porodním sále se ukáže, jak manželství a vztahy fungují. Zatím nejfunkčnější pár a nejhezčí vztah Lukáš a Jana. Takhle má vypadat podpora od chlapa, který je životní oporou! Další funkční manželství Kateřina a Karel, jak se jim narodila pátá holčička. ()
,,Je to hnus! Velebnosti!´´ Musím poděkovati kolegovi jež se zove honajz2, páč jsem ve své bezdětné pýše zapoměl, že jsem byl jednou (přísahám) svědkem tohoto amatérského psychosociálního pokusu za přesně stejných okolností jako on.;-) P. s. Ten název jest vskutku vlhkým snem pedofila, jak tady někdo naznačil. A když si vybavím obecnou úroveň všech zúčastněných, tak by se k němu mohl přidati i zoofil. P. p. s. podívejte se na jistý díl Trierova Riget a seznáte, že jsou o dost šílenější věci, než toto. Ovšem, Síbrt není holt Trier, tak dám raději přednost dánské nemocnici s tou její pakáží:) před tou z pivovarnické mekky. ()
Televizní peklo. Nic víc není třeba říci. ()
Hned po kapele Mirai a bytosti zvané Adam Kajumi moje nejhorší noční můra. Moje máma ten seriál naprosto zbožňuje a viděla z něj snad každý díl, takže když jsem šel okolo ní a ona na to zrovna koukala, tak jsem z toho něco viděl a už jen na základě toho mě ten pořad neskutečně vytáčí. Porod je podle mě dost soukromá záležitost, která by měla zůstat jen mezi doktory, sestřičkami, porodními asistenty a párem, kterému se má to dítě narodit. Zvěrstvo už je podle mě jen to při tom ty lidi točit a celému národu pak v televizi pouštět zrovna jejich porod, ale chápu, že do toho šli dobrovolně za vidinou peněz. Druhý velký problém je ale to, co za typ lidí tam leze. Na normální pár tam nenarazíte skoro vůbec, všechno to jsou, no... slušně jim řekněme "sociálně slabí" a za tu dobu jsem tam viděl snad jen jeden pár, ve kterém měl jeden jeho člen nad 20 let, jinak byli všichni pod. Hlavně ale vůbec nechápu, co koho na sledování cizích porodů a mimin baví, co ho na tom dojímá apod., ale ono to je taky trochu tím, že jsem v tomhle strašná zrůda a mimina mi vůbec, ale vůbec nepřijdou roztomilá a taky mi přijde, že všechna vypadají úplně stejně až na pár přehlédnutelných drobností, ale stejně mi ten koncept přijde naprosto pitomý a svým způsobem i zvrhlý. odpad! ()
Na to musí mít člověk setsakra silný žaludek, aby se nechal natáčet v nejintimnějších okamžicích svého života. Připadá mi to fakt zvrácené na něčem takovém vydělávat. ()
Nechápu, co se dá sledovat na tom, jak naprosto cizí ženské rodí. Zhovadilý námět, z větší části okořeněný snahou zatlačit na divákovy emoce. Nejsprostší cesta, jak si nahrabat sledovanost. Bohužel je velká část českého obecenstva tak zdegenerovaná, že se točí další díly. ()
Chce se mi zvracet z dnešní doby, ve které se soukromí někoho veřejně prezentuje jako pořad. A samozřejmě i z těch lidí, co ze sebe dělají opičky v Zoo. Odpornost a zvrácenost. ()
Úplně zlé to není, ale upřímně řečeno nevím, pro koho je tento typ pořadu určen a proč se na to vlastně mám koukat. ()
Reklama