Réžia:
Jennifer FoxScenár:
Jennifer FoxKamera:
Ivan StrasburgHudba:
Ariel MarxHrajú:
Laura Dern, Elizabeth Debicki, Jason Ritter, Ellen Burstyn, Frances Conroy, Common, John Heard, Isabella Amara, Laura Allen, Isabelle Nélisse, Matthew Rauch (viac)Obsahy(1)
Snímek inspirovaný vlastní životní zkušeností filmové tvůrkyně Jennifer Fox, je sondou do paměti jedné ženy, která je nucena přehodnotit svůj první sexuální vztah. Zcestovalá novinářka a profesorka Jennifer žije se svým přítelem závidění hodný život v New Yorku. Dokud však její matka neobjeví příběh, který Jennifer napsala v sedmé třídě, a v němž líčí svůj “zvláštní” vztah se dvěma dospělými trenéry. Při čtení zažloutlých stránek “Příběhu” si Jennifer uvědomí, že zašifrované detaily, které sepsala před čtyřiceti lety, tak docela neodpovídají jejím vzpomínkám. Hluboce otřesená Jennifer je přesto odhodlána sladit svou verzi událostí s pravdou a rozhodne se oba trenéry vyhledat. Po návratu na koňskou farmu v Karolíně, kde se toho tolik odehrálo, se probudí Jenniferino neohrabané, ale houževnaté třináctileté já, a láskyplné příběhy, které si celá desetiletí namlouvala, se začnou rozplývat. (HBO Europe)
(viac)Recenzie (49)
Chvíľu alebo teda skôr hodnú chvíľu to vyzerá ako súbor nejakých úvah, myšlienok. Film sa stáva silný formou, štýlom, témou. Dramaticky je však nedotiahnutý do takej dormy, že to človeka úplne zasiahne. Ale na druhej strane sa mi pri niektorých scénach dvíhal žalúdok a to vlastne explicitne nič nebolo ukázané. Nakoľko sa v poslednom čase vzmáhajú hnutia a hlasy za miernu toleranciu pedofílie (napr. Zuzana Kovačič Hanzelová to je dno novinárčiny, ešte som nevidel aby ultrafeministka tolerovala pedofilov), je možno potrebné, aby vznikalo takých filmov viac. A samozrejme nie iba o kňazoch, len aby sme si kopli do cirkvi, ale naozaj na ochranu detí. ()
Specificky odvyprávěné. Nejde jen o prosté střídání časových linií, ale i o to, co si Jennifer pamatuje a co se skutečně stalo. Do toho jsou přimíchány promluvy do kamery i třeba dialogy mezi starším a mladším já hlavní hrdinky. Docela chápu, že to na někoho působí zmateně, ale mě to připadalo jako neskutečně kompaktní celek, ve kterém má každý záběr své místo. Příběh sám je stejně silný, jako nechutný a postelové scény působí otřesně, byť nejsou natočené tak, aby diváky prvoplánově šokovaly. Ale o to je jejich dopad větší. Výhrady nemám ani k hercům. Šel jsem do toho s despektem, ale o to příjemněji jsem překvapen. 85% ()
"Příběh" jsem nesledoval příliš pozorně, možná jsem se bezděčně "uchyloval" ke svým vlastním dětským vzpomínkám na sexuální "úchylky" - ale možná právě to bylo cílem Příběhu, které jsou vždycky příběhy s velkým "P". Zvlášť výrazně se mi jevil jeden (možná jen proto, že jsem ho reflektoval až teď, po pětapadesáti letech): Bylo mi kolem deseti, banda grázlů z Horní ulice, ke kterým jsem chtěl vždycky (a vždy neúspěšně) patřit, mě přes silný odpor dotáhla na hřbitov, kde (nejspíš za úplatu) exhiboval hluchoněmý hrobař. Mým pocitem byl jen odpor a hnus; teď bych se spíš ptal, co ty ostatní kluky tam tak táhlo... Příběh Jennifer Foxové je samozřejmě složitější a probíhal delší dobu. Že by ho na dokázala vytěsnit z vědomí na tak dlouhou dobu je zcela nepravděodobné. Vypadá to spíš tak, že její rané slohové cvičení ji přivedlo k okamžiku, kdy jen čin může zachovat její duševní integritu. Příběh (s velkým "P") byl filmově zpracován (příběh s malým "p") náročným a komplikovaným způsobem (spojování a rozpojování postav v čase i prostoru), a díky tomu se obešel i bez psychoanalytika. ()
Asi je tam hodně práce s pamětí a rozpomínáním se a lhaním sama sobě a tak, ale mě celou dobu strašně bilo do očí to, že lidi, kteří pracují s koňmi (natož vedou vlastní stáj, která má nějak fungovat a mít nějakou reputaci), prostě nemají na nějaké výlety do restaurací, relax v bazénu nebo znásilňování holčiček čas, protože od rána do večera krmí, kydají, čistí, jezdí, trénují nebo shánějí veterináře a kováře a tak nonstop každý den, od 5 od rána do (v lepším případě) 10 v noci. ()
Silné téma zpracované strašně nezáživně. Než jsem do toho Příběhu vžil, uběhla hodina a půl a do konce filmu to bylo tak 20 minut. Ta hodina a půl mě prostě nebavila a i když to filmařsky celkem ujde a Laura Dern opět hraje dobře (ale pravda už stárne, ale to s hereckým výkonem nic moc společného nemá), ale mě ten film prostě nebavil a nudil. Přitom to šlo zpracovat mnohem líp. 2* ()
Galéria (11)
Zaujímavosti (3)
- Tento film je založen na vlastní zkušenosti spisovatelky a režisérky Jennifer Foxa. (ČSFD)
- Natáčení probíhalo v Shreveportu (Lousiana) a Los Angeles (Kalifornie). (ČSFD)
- Celosvětová premiéra proběhla 20. ledna 2018 na filmovém festivalu Sundance. (ČSFD)
Reklama