Réžia:
Todd PhillipsKamera:
Lawrence SherHudba:
Hildur GuðnadóttirHrajú:
Joaquin Phoenix, Robert De Niro, Zazie Beetz, Frances Conroy, Brett Cullen, Shea Whigham, Bill Camp, Glenn Fleshler, Leigh Gill, Josh Pais, Marc Maron (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Skrachovaný komediant Arthur Fleck (Joaquin Phoenix) sa dlho pohybuje na tenkej hranici medzi realitou a šialenstvom. V jeden deň sa potuluje vo svojom obleku klauna po uliciach Gotham City a dostáva sa do konfliktu s brutálnymi zlodejmi. Pomaly sa roztáča špirála udalostí, ktorá vyústi do hrozivých rozmerov. Opustený Fleck začne čoraz viac prepadať do hlbín šialenstva a postupne sa mení v ikonického zločinca, ktorého už čoskoro bude svet poznať pod menom Joker. (Continental Film)
(viac)Recenzie (1 917)
Že je to v Hollywoodu s originalitou scénářů tristní, to víme už dlouho. Ale dosud se to projevovalo hlavně v oblasti popcornové zábavy, kde je už 10 let přemarvelováno a o inteligentní sci-fi skoro nezavadíte. Tento film je ale jiný. Snaží se být něčím víc než comicsovou blbostí, snaží se být seriózním psychologickým dramatem či snad dokonce uměním, ale zůstalo jen u té snahy. Je to comicsová blbost bez akce. Není to popcornová zábava, není to umění, je to... nemám to slovo rád... midcult. Má to sice hezky temnou atmosféru, ale taky stejně ploché a předvídatelné postavy jako normální comicsové filmy. Je to vlastně jako Nolanův Batman, ale bez Batmana a bez akce. Jestli je tohle začátek nějakého nového trendu, kdy stačí odstranit z tuctové comicsové blbosti akční scény a jako mávnutím kouzelného proutku vznikne film, který bude sbírat filmové ceny a vyhrávat festivaly (v porotě MFF v Benátkách asi seděli taky klauni, Zlatý lev pro Jokera je pro mě naprosté WTF), tak asi nad Hollywoodem úplně zlomím hůl. Že comicsy zničily kvalitní popcornovou zábavu, na to už jsem si zvykl, ale jestli zničí i seriózní mainstream, bude to katastrofa. Jakýkoli Oscar pro tento film bude klaunství. Ale při pohledu na 92% koukám, že cílovce stačí fakt málo. Co přijde příště? Sociální drama o Supermanovi pracujícím jako dělník na stavbě a snažícím se vyjít s výplatou? Tomu určitě děti z CSFD dají aspoň 95%. ()
Inovativní přístup ke komiksům už byl potřeba. Phillips docela překvapil, že s tím přišel zrovna on, když se tak dlouho držel jednoho žánru. Jeho Joker je temnější než Batman od Nolana a chytřejší než všichni Avengers dohromady. ()
(1001) Přiznám se, že tomu nerozumím. Možná, že kdyby se ve scénáři vyškrtala každá druhá věta, tak by mi to dávalo větší smysl. A kdyby se úplně odstranila hudba. (Nebo nahradila jinou, ne tak návodnou, viz například You Were Never Really Here.) A taky kdyby se kamera aspoň na chvíli přestala hýbat a doopravdy ukazovala, co ukazuje. A vlastně čím víc nad tím přemýšlím, tím víc mám dojem, že to je jenom variace na You Were Never Really Here. A finální (a u filmů posledních dvaceti let docela častá) poznámka: první hodina filmu je jenom expozice, druhá hodina nás potom dovede ke krizi, středu dějového oblouku. Jenomže v opravdickém příběhu je potřeba ten oblouk dokroužit, ještě mají následovat peripetie a katastrofa, no a to se tady nestalo. A NEBO bych měla zůstat pokornější a vrátit se k první větě komentáře, a totiž že filmu nerozumím, že jsem jej nepochopila. Možná, že kdyby mi film vysvětlil/popsal, člověk, kterému sledování Jokera něco přineslo, tak že bych mluvila jinak. --- Dotatek: Po shlédnutí "To Kapitola 2" si uvědomuji, jak doopravdy vypadá špatný film o klaunovi, ale stejně. --- Dodatek po shlédnutí po dvou letech: F*ck this movie. ()
Taxikář+Král komedie+Klub rváčů. Jenom ne komiksový film, což je jedině dobře. Krásně (post)sedmdesátkově znepokojivý a depresivní psychologický sestup jedince do náruče šílenství a velkoměsta do revoluce. Phoenix válí. ()
Na snímek jsem se těšil od chvíle, kdy jsem viděl trailer a zjistil jsem, že Jokera si zahraje Joaquin Phoenix, charismatický charakterní herec, který umí do svých postav vložit nejednoznačnost a tajuplnost. O to víc mě nažhavilo vítězství filmu na festivalu v Benátkách i nadšené ohlasy v komentářích. Výsledkem je ale studená sprcha a pocit největšího filmového zklamání letošního roku. Velkolepé akční scény, superhrdiny a souboje byste v Jokerovi hledali marně a jeho zařazení do komiksového batmanovského universa je vlastně zbytečné a matoucí. To jen na okraji pro ty, kteří upřednostňují tenhle typ zážitku, protože mě nic z toho nescházelo. Chtěl jsem spatřit transformaci lidského charakteru, vidět muže, který postupně ztrácí půdu pod nohama, propadá se do temnoty, podléhá jí a stává se monstrem. Arthur měl být v mých očích znepokojivou, zneklidňující a nebezpečnou postavou. Měl z něho jít strach. Nemám ani ten nejmenší problém s hereckým výkonem Phoenixe, vydává ze sebe podle očekávání maximum a snímku hodně pomáhá. Můj problém spočívá v uchopení postavy Jokera. Arthur v něčem připomíná Theodora ze snímku Ona - totiž jeho "chcípáctví". Phoenixův Joker nevzbuzuje temnou předtuchu a bázeň, nýbrž soucit. Jeho smích není zlověstný, jsou to zvuky křehkého zoufalce, kterého byste nejraději vzali za ruku a začali konejšit (to bude dobrý, broučku) - a to i ve chvíli, kdy se dopouští vraždy. Arthur ve skutečnosti neprochází žádným vývojem. Během filmu sice spáchá několik zločinů, ty se ale klidně mohly odehrát na samém počátku. Od první minuty je to nešťastník lapený do pasti duševní choroby, vlastní sebelítosti a zahořklosti. Navíc je to postava prapodivná. Muž nedávno propuštěný z blázince, který se živí jako klaun navštěvující děti v nemocnici, ačkoli v něm od pohledu není víc optimismu než v umírajícím na rakovinu a víc dobroty než v epidemii černých neštovic. Režisér svého antihrdinu zjevně modeloval podle Travise Bicklea, ikonické postavy ze slavného Scorseseho snímku. K němu ostatně průhledně odkazuje i angažování filmového veterána Roberta De Nira. Jenže Jokerovi chybí Taxikářův drajf, jeho energie, cílevědomost a zarputilost. Joker nakonec selhává jako snímek, co chce bavit, když první dvě třetiny své stopáže spíš bezradně přešlapuje na místě, ale i jako film, co chce být něčím víc, než jen komiksovou podívanou. Cítím snahu o přesah podobnou nabubřelosti, jaká na mě vykukuje z Aronofského kousků, jenže jako existenciální psychologické drama Joker nefunguje - na to je Todd Phillips moc předvídatelný, povrchní a samolibý. Dát Jokerovi méně než tři hvězdičky by nebylo fér už kvůli famóznímu Joaquinovu výkonu. Řemeslná zručnost se Phillipsovi upřít nedá, umí pěkně vykouzlit prostředí Gothamu podobnému zanedbaným městským centrům amerických velkoměst 70. let. Hudba Hildur Guðnadóttir odvádí po emoční stránce přesně to, co má, a kamera a výprava jsou právě tak velkolepé, jak byste v podobném americkém trháku očekávali. Jenže na filmy nechodíme kvůli kameře nebo hudbě, nýbrž kvůli příběhu a postavám... Celkový dojem: 55 %. () (menej) (viac)
„Chtěl jsem se zeptat, jestli byste nemohla požádat doktora, aby mi přidal prášky.“ - „Arthure, berete sedm druhů léků. Musí vám nějak pomáhat!“ Tak tady se někdo krapet sekl…Nejdřív jsem se trochu obával, abych podvědomě neskončil u srovnání Phoenixova ztvárnění s jeho předchůdci (Ledger, Nicholson), ale k tomu nedošlo, tenhle film není klasická komiksová adaptace, navíc se zabývá hlavně tím, co vedlo k Arthurově „přeměně“. Jak jsem čekal, jedná se o nepřetržitou (a excelentní) Phoenixovu hereckou exhibici (myšleno v tom nejlepším slova smyslu). Studie jednoho osobnostního rozkladu člověka, v jehož případě se „tak dlouho chodilo se džbánem pro vodu, až se ucho utrhlo“, baví a strhává. Atmosféra Gothamu (v němž se vše obrací vzhůru nohama) měla také hodně do sebe (a sociální podtón sem perfektně sedne), takže za mě slabších 5*. „O mámu se s láskou starám.“ - „Musí tě mít moc ráda za to, co pro ni děláš.“ - „Je to tak. Vždycky mi říká, abych se usmíval a tvářil se vesele. Říká, že mým posláním je rozdávat radost a smích.“ ()
Pamatujete si, jak v Burtonově Batmanovi řekl při finální konfrontaci na střeše Gothamské katedrály netopýří muž Jokerovi: „I made you, you made me first.“? Lhal... Phillipsova krádež v obchodě se Scorseseho špinavým sedmdesátkovým zbožím budiž vysvěcena účelem. Mezi „midget jokes“ a tóny Guđnadóttir, stahujícími do bažiny deprese, sledujeme rozpad a znovusložení osobnosti, kterou si jako své vlastní monstrum vypěstovaly netečná společnost a nefunkční systém. Dochází k zrození tragické ikony, která při tanci mezi naší lítostí a pohrdáním dospěje k nebezpečné premise, že být slušný a pokorný není nejkratší cesta k pozornosti druhých. Všechen ten přerod a sporná revolta proběhly v komiksovém vesmíru, který už od začátku neměl v úmyslu pohltit Phoenixe, protože dobře věděl, že on pohltí jeho.. K oprávněným chvalozpěvům na herce, který z toho udělal one freak show, mám jen dva poznatky. Pod make-upem v talk show u Murrayho Franklina jsem ani na vteřinu nepoznal, že je to on. To byl prostě Joker! A kdyby se Joaquin místo hubnutí začal chvíli věnovat posilovně, mohl by v nějakém životopisném filmu ztělesnit Sonnyho Landhama. Ten běs v očích tam je.. ()
I hope my death makes more cents than my life ()
| Rozpočet: 70 miliónov $ | Tržby: 1.07 miliárd $ | Sociálno-psychologické drama o skutečných lidech. V tom se pro mně skrývá skutečná síla filmů, jako takových. Minimum akce, minimum efektů. Tleskám, a jenom doufám, že je to klíčovým zvratným bodem v historii kinematografie a hlavně, Hollywoodu. Komerční úspěch musí být jasným důkazem, že divák má i nadále potřebu objevovat hlubší hodnoty a významy, než nám naznačovali trendy blockbustrů založených na rozmanitosti technologických vymožeností a megalomanství. Tím samozřemě neříkám, že mě nebaví Temný rytíř nebo Avangers, ale to, že i tohle je cesta, a divák vždy ocení kvalitní příbeh s hlubším způsobem sdělování. Pokud za tohle Todd Philips a Joaquin Phoenix nedostanou Oscara, nic se nestane. Akademie pro mě stratila serióznost již v předešlích ročnících hodnocení. Jakkoliv to dopadne, já budu vědět, že se Jokrem položil nový mílnik ve světě filmu. ()
Dobrý film, ale nemohu se ubránit pocitu, že je o Jokerovi jako takovém jen náhodou a to mi troch vadí. Do onoho konceptu zapadá jen svojí maskou, ale jinak je spíš film jako drama o narušeném jedinci, který si prochází nejhorším obdobím svého života. A tak kdyby se film jmenoval třeba ,,Arthur" a nesetkal se s rodinou Wayne, tak by nám to ani nepřišlo jako z DC vesmíru. Každopádně pravý Joker by měl být přirozený vůdce a jakousi definicí chaosu, ale ve filmu se setkáme jen s nemocným chudáčkem který je občas trochu cool. Většinou však je to jen ustrašený třasořitka který od sebe odpuzuje snad všechny lidi. Stejně tak na filmu nevidím žádnou velkolepost. Prostě jen další sice oduševnělý, ale jen lepší průměr. ()
Žádná pohádka ve stylu netopýra a klauna, ale absolutně čisté, puncované drama. Smutné a skutečně děsivé. Nejsem ani v nejmenším překvapená oceněním Joachína zlatým glóbem, jehož psychopat Artur byl naprosto ale naprosto přesvědčivý. ()
Todd Phillips je pán (kdo by to byl řekl). Mistrně pracuje s lítostí diváka vůči titulnímu charakteru. Joker je místy až nepříjemný ke sledování. Zaráží mě jeho popularita. Dvojjakost snímku malinko podraží nohy. Jako sociální drama je moc komiksový, jako komiksová adaptace moc indie, ale možná jsem jen staromódní a tohle je ta správná cesta pro dnešní publikum. Vždyť část pointy je právě o tom. Popularizace seriózních témat pro masy v praxi. Phoenixova exibice je neuvěřitelná, další role kterou doslova žije. Drtivá většina oné nepříjemnosti pramení z jeho hereckého výkonu. Podpůrné charaktery (Král komedie) pouze podtrhují jeho výjimečnost. Ponurá hudba prodchnutá klasickými veselými písničkami dotváří pitoreskní obraz města v rozkladu. Mrzí mě že to nekončí tanečkem na autě, ten epilog je malinko navíc. No a teď otázka pro vás, bylo vám ho líto, pohrdali jste jím, nebo jste se k němu chtěli přidat? ()
Skutečně není nutné, aby se DC jen tak vzdalo svého Black Labelu. Tahle varianta jejich storytellingu je jednoduše nejlepší. A pokud vám nevadí všechno zas a znovu stavět na té jediné scéně, ve které malý Bruce přijde o rodiče... není o čem. Joaquin Phoenix posledních 20 let nešlápl vedle. A jako takový pokračuje a kraluje. ()
Nejhorší na tom mít duševní poruchu je to, že od vás lidé očekávají, že se budete chovat, jakobyste ji neměli. Tenhle citát neuvěřitelně vystihuje i film samotný. Emoce se u mě střídaly z "chlape, bože, buď normální!"( i když si samozřejmě uvědomujete, že za to ten člověk nemůže) na "chudák, lidi jsou zmr*i, proč ho nenechaj na pokoji?". Upřímně přiznávám, že z dlouhých chechtacích scén mi bylo nepříjemně a většina filmu mě absolutně nebavila, chvílemi mi dokonce "bylo trapně". Když už jsem se po hodině a čtvrt, kdy jsme na sebe s přáteli zmateně koukali ve stylu "co to sakra je", rozhodla, že prostě zbytek filmu prospím, konečně film začal mít grády. Takže ano, 45 minut z celého filmu je skvělých. A Joaquin je nepřekonatelný po celou dobu. Klobouk dolů i pokud je pravda to, že se s tou rolí uměl vyrovnat, protože já nechápu, jak takovou zvrácenou mysl může zahrát vyrovnaný člověk. Nicméně ve mě film zanechal hrozný zmatek. Jakožto DC fanoušek, který upřednostňuje temné a o něco méně mainstreamové DC před Marvelem (skvěle to vystihl POMO ve svém komentáři), jsem šla na komiksový film. Tohle s komiksem kromě jmen bohužel nemá moc společného, opravdu jde spíše o psychologické drama. A i přes výbornou druhou polovinu filmu a Joaquina ale lepší hodnocení nedám, bohužel. ()
Už hezkých pár let vyloženě hltám Batmana a jeho mytologii a netrpělivě vyhlížím každý další počin z tohoto univerza. U Jokera jsem to ale měl od prvního traileru, který mě příliš nezaujal, trošku jinak. Joker je pro mě archnemesis netopýřího muže, jež nejlépe funguje jako vedlejší postava, jako takové výstřední zpestření. A již od začátku, co jsem o existenci tohoto projektu dozvěděl, jsem měl problém s licencí, která tu funguje jako jasný marketingový přílepek a film by úplně stejně fungoval jako příběh s originálními postavami, mentálně labilním člověkem, co se převléká za klauna, Waynovými jako random miliardáři, Gothamem jako New Yorkem. Jedná se samozřejmě o můj subjektivní problém a v preprodukci vysněného projektu režiséra Todda Phillipse patrně od začátku muselo jít o TOHO Jokera, mně však v hlavě stále brouzdá myšlenka, že tento Joker může nějak omezit výskyt mr.J například u připravovaného filmu(ů) Matta Reevese (protože by si je přece lidi pletli..). Abych se však dopídil ke konkrétním kvalitám tohoto filmu (a zároveň podkopal má předcházející tvrzení), Phoenixův Joker jako nosná postava funguje. A funguje právě proto, že si jde úplně vlastní cestou a o původu této nesmírně oblíbené postavy toho vyzradí více, než jsme minimálně ve filmech byli zvyklí (a než vyšel Kameňák, tak i v komiksech). V každé recenzi se dočtete, že rozhodně není náhoda producentský dohled legendárního Martina Scorseseho a jeho raná předgangsterská tvorba je tu cítit všemi směry. Tu najdete paralely k Taxikáři, tu ke Králi komedie (mohl zde pomrkávat De Niro ještě očividněji??), patrně možná nejvíce ke Špinavým ulicím (ty jsem ovšem neviděl a neplánuji). Stylizace do této éry funguje výtečně a vizuálně tu skutečně máme co do činění s dvojníkem slavného Martyho. Todd Phillips tu prožil obrovskou režisérskou obrodu, jak je právně v módě, od komedií k silně seriózním tématům (vzpomeňme na Petera Farrellyho nebo Adama McKaye). Nicméně opět co se týče mých preferencí (=averze k originům), kdyby celý film byl jako závěrečná půlhodina, jsem totálně nadšený a visí tu ode mě desítka. Čistě z filmového hlediska je samozřejmě nejpohodlnější rozvíjet předmaniakální stavy, kterých jsme byli ve finále svědky, nicméně pokud někdy vznikne dvojka, a že producenti nebudou mít klidné spaní, jelikož film vydělá nekřesťanské peníze, je vcelku jasné, že to bude o řád méně kvalitní film, patrně si jej ale užiju více. I podle zdejšího hodnocení je zjevné, že bude tento snímek rezonovat i po vítězství v Benátkách a pro Joaquina Phoenixe půjde o jasnou nominaci na Oscary. Ten chlap je totiž šílenec. 8/10 ()
Message světu na podobné úrovni, jakou měl v roce 2008 Stallone v podobě Johna Ramba. Jen s tím rozdílem, že Stallone se nebál ponořit do válečné špíny uprostřed barmské džungle, Phillips se pro změnu ponořil do té městské. S podobnou cílevědomostí, sebevědomím a tahem na branku. Jen trochu více "učesaně" řekl bych. Přece jen Sylvestrův hlavní hrdina je i o té akci a svalech. Joker je čistokrevný freak dobrák, kterému se všichni postaví zády a teprve ultimátní zlo v podobě čisté anarchie a zloby vůči lidem - primárně elitám je to, co mu dodá patřičné palivo k běsnění. Super-aktuální film o současné socio-politické problematice, zabalený v cool retro sedmdesátkovém hávu s několika ikonickými scénami, kdy se jen tak mimochodem bravurně protínají originy dvou velkých DC příběhů. ()
Súhlasím s názorom americkej pop kultúrnej režisérskej ikony: "Ide o prvý vysoko-rozpočtový hollywoodský trhák zlomyseľne inšpirujúci anarchiu.". ()
V životě jsem nejspíš neviděla depresivnější film. Dvě slova: Joaquin Phoenix. Neuvěřitelný. Já, bratr i přítel jsme z kina odjížděli v deprimovaném tichu. Jsem strašně ráda, že jsem viděla na velkém plátně. Hudba dokonalá. V tomto případě ale doporučuji si nečíst dojmy ostatních moc do detailů a prostě na to jít. Určitě se podívám znovu - až budu mít pocit, že se topím v nebezpečném moři dobrý nálady a budu potřebovat zchladit trochou prvotřídní depky. PS: Kvůli Phoenixovi doufám, že ve skutečnosti vede trochu veselejší život :-D ()
Strhující studie upachtěného snaživce a otloukánka. I když zprvu vystupuje jako „vysmátý” klaun v morálně a sociálně se hroutícím městě. Propast mezi smetánkou a obyčejnými lidmi je hlubší a hlubší. On musí brát podřadné joby, občas mu při čísle mezi dětmi na nemocničním oddělení vyklouzne revolver, byt sdílí se svou nemocnou matkou a živí v sobě jeden velký sen: být bavičem ve vlastní stand-up show. Ulice šedivého Gothamu ho ale od jeho snu vzdalují a zasazují mu jednu ránu za druhou. Stejně jako lidé okolo, kterým je pro smích, přitom se mají jeho vtipům smát. Než se z něj ovšem stane ikonický záporák, dojde k několika zajímavým zvratům, které jej dostanou na naprostý okraj. Ruku v ruce s tím jde skutečnost, že ti mocní a bohatí začali pošlapávat oblast duševního zdraví a problematiku celkově zanedbávají a nehodlají do ní sypat peníze. A náš antihrdina tak ze statusu „ten s psychickou poruchou” přechází na „toho s neléčenou psychickou poruchou”. A pak se stane cosi v metru (výborně mrazivá sekvence) a už není cesty návratu. Obzvlášť když ještě rozpoznává lži v rodinné historii. Režisér Todd Phillips chtěl po několika komediích zkusit něco serióznějšího, nicméně své Týpky a zbraně odvyprávěl hrozně nezajímavě. Joker je naopak trefou do černého (i když některé pasáže jsou zbytečně moc doslovné). Je špinavý, je drsný, psychologický a nesází na velké akční scény. Zdaleka nejde o snadnou podívanou pro typického comicsového diváka. Snímek o zrodu jednoho monstra vyniká nepříjemnou atmosférou, nabízí několik syrových momentů (kupříkladu skvostná scéna v bytě při návštěvě dvou bývalých kolegů) a nápaditých detailů. Phillips nechává prostor divákům na to, aby si sami interpretovali vývoj hlavní postavy. Na ní pak vše stojí. Sledovat Phoenixův herecký výkon je skrz naskrz vyložený požitek. Výrazně zhubnul, jeho nezvladatelné vlny smíchu jsou děsivé, gesta naprosto přesná, zlomenému hrdinovi věříme prakticky každý detail. Herecký Oscar bude ve správných rukou. ()
Příběh o totálním rozkladu lidské duše, který lze bez nadsázky označit, jako temnou směsici Přání smrti a Taxikáře. Ledger je (bohužel) mrtev. Ať žije Phoenix! ()
Reklama