Réžia:
Danny BoyleScenár:
Richard CurtisKamera:
Christopher RossHudba:
Daniel PembertonHrajú:
Himesh Patel, Lily James, Kate McKinnon, Ed Sheeran, Joel Fry, Meera Syal, Sanjeev Bhaskar, Sophia Di Martino, Vincent Franklin, Ellise Chappell (viac)VOD (3)
Obsahy(2)
Nie veľmi úspešný pesničkár Jack (Himesh Patel) chce zavesiť gitaru na klinec. Jeho pesničky nikto nepočúva okrem jeho najlepšej kamarátky Ellie (Lily James). Všetko sa zmení keď ho počas záhadného globálneho zatmenia zrazí autobus. Zatmenie okrem iného spôsobí hudobnú katastrofu. Na párty, ktorú pre neho pripravili priatelia na počesť uzdravenia si zabrnká legendárnu pieseň "Yesterday" od Beatles. Notoricky známu melódiu nikto nespozná, priatelia sa tvária, akoby jednu z najznámejších piesní všetkých čias počuli prvýkrát v živote. Mohol by to byť nepodarený vtip, ale vyhľadávanie v googli sa chová rovnako. O Beatles nie je ani zmienky, ako keby nikdy neexistovali. Jack vycíti svoju príležitosť. Stačí, keď si vybaví všetky hity legendárnych Chrobákov z Liverpoolu, a svet mu hneď bude ležať pri nohách. A ono to funguje! Dokonca tak dobre, že aj slávny Ed Sheeran (hrá vo filmeu seba samého), ktorý vezme Jacka ako predskokana na svoje turné, uzná, že tento chlapec odnikiaľ je oveľa talentovanejší než je on sám. Radosť Jackovi kazia len dve „maličkosti“ – vedomie, že sa dopúšťa celosvetového podvodu, a strata najlepšej priateľky Ellie. Tá má pocit, že by ho mala konečne prestať milovať, keďže jej láska je jednostranná, a so zlomeným srdcom ho pošle do L. A. natočiť najlepšiu platňu všetkých čias. Lenže keď spievate o tom, že k životu stačí iba láska („All you need is love“), môže vám to zrazu dosť zmeniť vaše priority. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (505)
I tentokrát se ocitáme pod tíhou vřelosti a pozitivity, ale něco tomu chybí. V žádném případě neříkám, že by byl Danny Boyle špatný režisér, ale možná měl mnou milovaný autor Richard Curtis usednout i na režisérskou stoličku. V naprosto jedinečné Lásce nebeské jsme byli svědky metody pokusů a omylů. U Lásky čas přidal Curtis fantaskní prvek cestování v čase. Zafungovalo to. I tady si pomohl fantaskním prvkem. Příjemně plynoucí romantika z britských ostrovů (vážně miluju ten jazyk) dorazila znovu, má to ale několik zdvižených ukazováků. Curtisův humor naštěstí není primitivní, ale tentokrát je ho zoufale málo. Našemu hrdinovi se nedaří prorazit, svého muzikantského snu se začíná pomalu vzdávat, ač ho kupředu žene holka pro všechno, mimo jiné i jeho „manažerka“ s tváří sličné Lily James. Pomůže, že nikdo netuší, že někdy existovala jedna z největších hudebních legend: The Beatles. Notoricky známé skladby prostě nikdo nezná. Stačil dvanáctivteřinový celosvětový výpadek proudu. Texty písniček slavné čtveřice z Liverpoolu mu dokonale změní život, jenže zářná kariéra písničkářského génia úplně nepasuje s láskou z malého městečka. Jenže je to kariéra postavená na lži. Zda je obyčejným zlodějem, mu proudí v hlavě po celou dobu, ale na dřeň s myšlenkou „krádeže slávy“ nepracujeme. Do hloubky nejdeme ani s tím, co má blackout společného s kolektivní společenskou pamětí. I v případě rýpání si do hudebního průmyslu šlo víc přitlačit na pilu. A konečně vývoj ústředního vztahu nemá takovou gradaci, jakou bych si přál. Curtis prostě zapomíná na skutečně bolavé momenty a nepřináší ani hořké otázky. Čelí jen „nějakým“ rozhodnutím, která se stejně obratem vyřeší. No, není toho (těch výtek) úplně málo. Rukopis režiséra Dannyho Boylea je vidět v momentech, které umožňují hravost, debutující Himesh Patel je fajn, poraženecká pokora Eda Sheerana rovněž. Přál bych si každopádně větší dynamiku, nějaký zásadní moment i výraznější tečku. A bohužel (u Curtise to zamrzí dvojnásob) i opravdové emoce. Tři až čtyři hvězdy!! ()
Když někdo natočí takovou poctu vaší oblíbené skupině na jejíž nesmrtelných písničkách jste vyrůstali, musíte při hodnocení trošku oko přimhouřit. ... Díky Dannymu a Richardovi za příjemné dvě hoďky. ()
Tak zajímavý nápad a rozjezd, od dua anglických velefilmařů, a ve výsledku je z toho pouze tuctová moralita o životních hodnotách, a že láska je nejdůležitější ze všeho. Nejvíce mě překvapil naprosto nevyužitý potenciál šlágrů Beatles, a hudby vůbec. On to není hudební film. Přičemž to od něj každý divák očekává. A klíčový handicap - nevýrazný protagonista v hlavní v roli, kterého třikrát přehraje i jeho filmová holčina. Dopadlo to tak proto, že jde o rychlokvašku se snahou svézt se na úspěchu Bohemian Rhapsody? Působí tak, a v podbízivosti divákovi se BR i podobá. Ale jinak takřka opačný výsledek z podobného receptu. ()
Je všeobecně známo, že Ryčrd píče výhradně kýčovité multikulti pohádky z Mumulendu, plné těch nejčestnějších sebekritických paniců s hlubokými dušínovskými morálními kodexy a na prince čekajících, ultrasprávňáckých katolických pannen, co si tam raději vrazí pletací jehlici, než aby si zamrdaly před svatbou, a nedejsatan dokonce bez lásky!!! Pohádky, které bezesporu promazávají cestu rukám otylých čtenářek Rytmu života k jejich falem i křovinořezem celoživotně nedotčeným klínům, avšak všem ostatním kazí zuby, způsobují obezitu, kompulzivní nutkání hladit kočky a předčasný přechod. Výjimkou není ani tato bajka o čestném čmoudovi s metastázujícím svědomím a překorektnělé naivní pipince, sloužící primárně jako píárko velkobritského Jeníka Nedvěda, slizského kolotočářského cajdákáře Édy Shitmena, z níž by se někomu v urně klidně mohly vzteky zamlžit lenonky z toho, že jej hážou do jednoho pytle s tímhle kýčovitě nevkusným pičoidem, Kokakolou a Herym Potratem. Na druhé straně je nutno docenit fuckt solidní vstupní nápad, těch pár opravdu podařených druhoplánových humorů během jeho realizace a Danka Vře, jenž tu cukrkandlovou garam masalu aspoň kulantně porežíroval, takže to rozhodně není až takový povrchní hnisavý cucflek na celulitické kobylí prdeli roztoužené staré panny jako Ryčrdův předchozí zvratek About puke. Pokud tedy před projekcí vypnete detektory v říji troubících jelenů a panenek s porcelánovými hlavami, dá se to bez závažnějšího natékání nohou a nadváhové dýchavičnosti v pohodě přestát až do toho přešťastného konce šosácky sterilního nasmrkávání skutečných Indoevropanů, u něhož si árijští fanoušci s chutí zanotují největší hity skupiny Beatleϟϟ, jako například Hey Jew oder Sturmbannführer Pfeffers Verein der einsamen Herzen. ()
Myšlenka pěkná, leč nepravděpodobná (skutečně by v dnešní cynické době byli Beatles se svými písničkami o lásce stejně relevantní jako v šedesátých letech?) a nikterak originální (v podstatě jen rozvíjí jeden nápad z Návratu do budoucnosti). Zpracování mrzké. Jde jen o hrozně ledabyle zkonstruovaný věšák na songy od Beatles, s lacinými vtipy (přejmenování Hey Jude na Hey Dude), nepřesvědčivou romantickou linií, nemožně napsanými ženskými postavami (problém všech Curtisových scénářů) a hrdinou, který všeho dosáhne (a nic podstatného neztratí) díky podvodu. Prefabrikovaný crowd pleaser bez jiskry, důvtipu, vizuální nápaditosti a jediné opravdové emoce, který v křečovitých dialozích jen předkládá hotové pravdy, nenechá diváka, aby si sám něco objevil a mohl žasnout a některým z nejlepších písniček historie dělá spíš medvědí službu. Vlastně s nimi pracuje úplně stejně jako karikatura ziskuchtivé hudební manažerky, na které si smlsla Kate McKinnon - jako s produkty, ze kterých je třeba vydojit co nejvíc peněz. 50% ()
Film s originálním námětem o Beatles spíše podle McCartneyho než Lennona, i když ten dostane v závěru také slovo. Jednoduchý, přímočarý, veselý snímek o lásce, u kterého mě fascinují ty komentáře o zlých a sobeckých postavách. Tenhle film je zkrátka o lidech, kteří udělají chybu, litují ji sice později, ale doopravdy a jejich jednání je prostě někam posune - třeba k tomu, aby odmítli producentku, která okleštila hudbu na šou a prachy. 70%. ()
Dobře vysoustružený crowd-pleaser pro nenáročné publikum. Kdybych se v něm chtěl vrtat, tak najdu spoustu argumentů, jimiž by šel zcela strhat (nulová chemie mezi hlavními dvěma postavami, značně morálně problematická východiska i důsledky), ale rozhodl jsem se, že protentokrát nechci. Každopádně vykouří se mi to z hlavy asi ještě dřív, než festival skončí. #KVIFF2019 ()
Dostatočne curtisovské, výrazne boylovské, sympatickí obsadenie a perfektné využitie beatlesongov. ()
║Rozpočet $26miliónov║Tržby USA $73,286,650║Tržby Celosvetovo $151,286,650▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $2,900,125║ Tržby za predaj DVD v USA $2,061,818║ Hudobné filmy v poslednej dobe dosť bodujú, tak prečo nenačať tému s Beatles. Odľahčená téma ušitá na mieru Danny Boylemu, tu sa vie nájsť. Pobavilo, prima oddychovka, hudobne potešilo, osviežujúce. /80%/ ()
Danny Boyle a Richard Curtis vyhodili logiku z okna a stvořili parádní hudební poctu Beatles, která je zároveň výbornou romantickou komedií. Už teď je samozřejmě jasné, že Yesterday nesedne všem. Já jsem se ale bavil u každé písničky a napjatě jsem čekal, jak (respektive jak moc hezky…) to celé dopadne. Kéž by se takhle nápadité feel-good bijáky točily častěji! (9/10) ()
Limonáda léta 2019. Poctivá bezinková; žádný koncentrát. Svlaží, osvěží a vypaří se stejně rychle jako byla na ex vypita. ()
Danny Boyle natočil silnější filmy, ale i tahle sympatická a příjemná hudební podívaná má kouzlo. Taky si všímáte, že se poslední dobou s němi roztrhl pytel ? Po Queenech a Elton Johnovi tu je Beatles, ale je to podáno poměrně originálně, což se cení. Ocenil bych kdyby z oného světa zmizlo více věcí než 3. Himesh Patel solidní a finále dojemné. 75% ()
„Život ide ďalej, kamoš.“ Dannyho zbožňujem za Sunshine. To je jeden z mojich najobľúbenejších filmov a som rád, že sa vďaka Yesterday vrátil tam, kam patrí. Medzi elitu. K režisérom, ktorí sú krok pred divákmi. Ktorí vedia, čo divák chce vidieť, ale síce mu to dajú, ale naservírujú mu to predsa len troška inak, než čaká. A to je super. Vidno to napr. na vedľajšej dejovej linke so záhadným párikom, kedy čakáte, aký mrazivý a desivý psychotriler z toho preboha vylezie a nakoniec... ok, neprezradím. Následne prichádza geniálna scéna na pláži, ktorú som fakt nečakal a pritom, keď sa zamyslíte nad tým, o čom tento film je, je to najlogickejšia a najsamozrejmejšia scéna celého filmu. Občas Danny jemne zakopne (a strihač tiež – nezaslúžili si hrdinovi priatelia predsa len lepší resp. aspoň nejaký koniec?) a druhá polovica troška stráca tempo a stagnuje, ale i tak skvelý príbeh, parádna zápletka, mega herci (sorry, najlepší bol Rocky, ale aj Kate McKinnon si to solídne užila), úžasná anglická atmosféra/výprava, soundtrack ani nemá význam komentovať. A posledné tri minúty sa prakticky okamžite zaradili medzi najlepšie scény, aké som v roku 2019 videl. Keď som to dopozeral, šiel som umývať riad, zapol som si rádio a hrali v ňom Let It Be. Niečo na tom bude. ()
// Písničkovej potenciál nevyužitej, scénář recykluje jedno klišé za druhým a hlavní postava je navíc docela nesympatickej idiot, kdo by sakra odmítal Lily James? Největším zklamáním je ale pro mě Danny Boyle. Nemám nic proti tomu, když svůj rukopis upozadí ve jménu fantastických herců a scénáře jako ve Stevu Jobsovi, ale tady nebylo nic, a Boyle přesto zůstal totálně nevýraznej. Kdyby to točil nějakej no-name režisér, vlastně bych nepoznal rozdíl. A to je aspoň za mě teda velký zklamání. Komediální průměr jsem od takových tvůrců jednoduše nečekal. Ed byl ale cool, Kate McKinnon si to taky vychutnala a na konci se to aspoň chytí těch správných hodnot a hned je líp. Ještě kdyby nevystřihli Anu de Armas a zvážil bych tu sedmičku, takhle pouze za 6/10. ()
Naprosto ultimatni feel good film. Cely film vlastne stoji na jednom skvelym napadu, kdy vetsina sveta zapomene Beatles (a par dalsich veci, nechte se ale prekvapit) a zaroven na skvelejch pisnickach Beatles. Jelikoz se pohybujem v zanru romanticky komedie, necekejte nejaky vysvetlovani, proste clovek musi prijmout fakt, ze svet zapomnel a dal se v tom nenimrat. Obsazeni se taky povedlo, Himesh je dokonalej, tohle se castingu fakt povedlo. A Lily James je prekvapive taky fajn. Jedinej problem filmu a duvod, proc nedam maximalni hodnoceni, je trochu malo obsahu, ne ze bych se nudil, naopak ty dve hodinu utecou ani clovek nevi jak, ale proste se tu zas tak moc nedeje a kdyby mel film 80 minut, tak se vlastne nic nestane (mozna prijdem o par fajn pisnicek). Ale jako celek fakt pohodova komedie s par skvelejma forama a ocekavanym zaverem, na kterou se jeste nekdy rad mrknu. Na Lasku nebeskou to nema, ale i tak dobra prace. ()
Písničky Beatles mě nikdy nijak zvlášť nebraly, takže jsem viděl průměrnou romanťárnu, kde scenárista zazářil jediným nápadem, který zdaleka nedokázal vytěžit. ()
"Chceš kariéru? Tak za dveřma doleva a vem si taxík." Na hudbě Beatles jsem vyrůstal, tak jak mám být objektivní? Nejsem. Jsem nadšenej. Pořád hrajou moje oblíbený písničky a když nehrajou, tak se na ně vtipně odkazuje. Já jsem si to užil, umíral jsem smíchy při zběsilým googlování a litoval Jacka v šoubyznysu. Mezi takovejma kreativníma kreténama bych nepřežil ani Pernej den a nepřetržitě bych volal Help! Při Hey Dude jsem fakt trpěl. A taky jsem se zamyslel, takže kdyby Beatles nebyli, tak bych byl rád, kdyby je nějakej Jack oživil. Kdyby ovšem nebyl Harry Potter, Coca-cola, Oasis a cigarety, tak bych se s tím nějak vyrovnal. ()
Konečně nějaký film po Bohemian Rhapsody, který budu rád nesnášet. Po Lásky čas další scénář, kde zlé a sobecké postavy prožívají neštěstí, když celý svět, každý jeden člověk a každý aspekt jejich života nejsou pro jejich potřeby dokonalé, přestože samy nemají světu co dát. Ústřední morální dilema "měl bych si přisvojit ty písně?" představuje ve skutečnosti ještě ten menší problém v životě hrdiny, který je nesnesitelný, nesoběstačný člověk bez jakékoliv definovatelné charakterové vlastnosti krom svého pasivního očekávání úspěchu (navzdory Himeshi Patelovi, u nějž si umím představit, že bude ok) a v důsledku zneužije všechny lidi, kteří jeho úspěch reálně produkují. Film se samozřejmě hodně snaží, abysme na to nemysleli. (Spoilery? Svému druhému manažerovi hrdina přebere holku, ale tomu to nevadí, protože "vždy věděl, že je jen druhý", takže je to v pořádku. Třetí manažerku připraví o veškerý pravděpodobně nasmlouvaný zisk, ale to nevadí, protože ji ztělesňuje naprosto nepatřičně karikující McKinnon, takže i to je v pořádku. Přestože tohle byli lidé, kteří pro hrdinu udělali to, co on tak moc chtěl a nebyl toho schopný.) Konflikt mezi hrdinou a jeho "láskou" je naprosto umělý a nepřesvědčivý - jeho vyhraněnost a naléhavost je opět způsobena pouze neochotou postav přijmout cokoliv než absolutní spokojenost - tentokrát ze strany nejprázdnější ženské protagonistky za dlouho, která je na jednu stranu absurdně odevzdaná a na druhou absurdně sobecká a já se to ani nesnažím vstřebat (opravdu mi nebylo jasné, proč za ním přijela do Liverpoolu a co po něm chce krom potenciálu zničit svou kariéru kvůli ní "prostě proto"). Podobnou morální kocovinu mívám jen z filmu Bajgara a Vejdělka. Film v podstatě o tom, že můžete být svině tak dlouho, dokud se u toho cítíte příjemně. ()
Já mám tyhle kraviny ráda. Je to veselé, pozitivní, naivní, sympatický hlavní hrdina, který má poměrně rozum a rozumnou přítelkyni, no a do toho všeho The Beatles. Letní film, u kterého se nemusíte namáhat přemýšlet, jen si užívat písničky, sem tam nějaký britský vtípek jako zpestření a prostě máte to, co od takového filmu můžete očekávat. Jasně, nic moc navíc to nemá, ale pořád to dokáže pobavit a když víte, co od takového filmu chcete, tak si myslím, že je slušná pravděpodobnost, že to dostanete. ()
Na to, že za filmem stojí dream team Curtis-Boyle, to mohlo být lepší. Boylův rukopis není vůbec vidět, celý film vypadá jak od Curtise. Dobrých vtipů je ve filmu dost, ale ke konci už se to zvrhávalo v přílišnou moralitku. Himesh Patel v hlavní roli je extrémně nesympatický. A pak mám trochu problém s námětem - nápad je to skvělý, The Beatles ale považuji za nejpřeceňovanější kapelu a svět bez nich si klidně představit dovedu. Dnes by se už s jejich písněmi nikdo neproslavil, je jiná doba a všude je spousta lepší hudby. Ale chápu, že na film, kde se hrdina probudí do reality, ve které nikdy neexistovali Sigur Rós, The National, Arcade Fire nebo Animal Collective, by moc lidí nepřišlo:) ()
Reklama