Réžia:
Viggo MortensenScenár:
Viggo MortensenKamera:
Marcel ZyskindHudba:
Viggo MortensenHrajú:
Viggo Mortensen, Lance Henriksen, Terry Chen, Laura Linney, Gabby Velis, Sverrir Gudnason, Grady McKenzie, Hannah Gross, David Cronenberg, Bo Martynowska (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Viggo Mortensen (Tohle je náš svět, Zelená kniha) v hlavní roli svého režijního debutu inspirovaného vlastním dětstvím a dospíváním. Liberální John žije ve slunné Kalifornii obklopen milující rodinou, daleko od provinčních hodnot tvrdého a homofobního otce (Lance Henriksen). Ve chvíli, kdy se u otce projeví příznaky stařecké demence, cítí John povinnost překonat křivdy minulosti a postarat se o něho. Upřímné drama o odpuštění, zodpovědnosti a křehkosti rodinných vztahů, které zazářilo ve výběrech MFF Cannes, Toronta nebo Sundance nám připomene, že říct si to nejdůležitější je potřeba včas. (Aerofilms)
(viac)Recenzie (46)
Starého psa novým kúskom nenaučíš. Ani novému zmýšľaniu. Mortensen nakrúca v dvoch dejových líniách, pričom prestriháva v momentoch, ktoré asociujú v nich oboch tie isté pocity a niekedy aj dejové prvky. Tento prístup, spoločne s niektorými vypätejšími scénami medzi ním a Henriksenom patria k vrcholom snímky. Možno je dej ale príliš repetetívny a my po krátkom čase vieme, čo povie otec a ako zareaguje frustrovaný syn. Ich vzťah je stále rovnaký, nech sa syn, mimochodom tiež nie najmladší, snaží sebeviac. Možno to stačí, možno to chcelo ich vzťah posunúť nepredvídateľnejšími cestičkami. Záleží najmä od toho, ako vás téma zaujme a ako sa vám postavy hlboko vryjú pod kožu. Ako bonus dokonalé cameo Davida Cronenberga. ()
Terapie Vigga Mortensena bude jen těžko zajímavá pro kohokoli kromě něho samotného – na to je ve výborně obsazeném filmu až příliš málo vnitřního pnutí a dramatu. Více zde. ()
Nie sú to čisté 4*, ale musím ich dať, lebo je až príliš vidno, aká osobná vec to pre Vigga Mortensena bola: režíroval, produkoval to, napísal scenár, zahral si hlavnú rolu, zložil hudbu... Okrem toho je scenár sám osebe veľmi silný, vzťah otca a syna vo všeobecnosti pokladám za jeden z najkomplikovanejších vzťahov na tomto svete a s pomocou môjho miláčika, osemdesiatnika Lancea Henriksena ma Viggo v tomto smere rozhodne nesklamal. Celkovo sa Ešte máme čas venuje veciam, ktoré na diváka fungujú o to viac, o čo je starší. Kedysi ich neriešil, možno ani poriadne nevedel, že existujú, ale s pribúdajúcimi rokmi (a šedinami) si ich začína čoraz naliehavejšie uvedomovať (rôzne choroby, vyrovnávanie sa so smrťou...). ()
Má za to, že může dělat a říkat, co chce a jeho okolí na jedovatá slova pokaždé zapomene. Je to přece táta. Jenže už nerozeznává, kdo je živý a kdo po smrti, nepamatuje si souvislosti, ani neví, co je vůbec za den. Nikoho neposlouchá, nikdy není spokojený. Radost má jen ze své pravdy a urážení okolí. Kdo není šmejd, ten je „kurva nebo buzna“. Nikdy za život se neomluvil, neuměl projevit city ke svým dětem. Stejná krev, ovšem hodnoty tvrdého, rasistického a homofobního otce Lance Henriksena jsou úplně někde jinde než jeho homosexuálního syna. Hraje ho Viggo Mortensen, pro kterého je Falling prakticky výhradním autorským počinem. Napsal jej i zrežíroval, a je evidentně odžitý a do jisté míry osobní. Je to svým způsobem nepříjemná podívaná (ovšem proložená mnoha černohumornými momenty), konstantní natolik, až jí chybí vyloženě nějaký vrchol, přidaná hodnota, emoční výbuch. Mortensen v posledních letech vypouští silné dramatické role a i tentokrát je skvělý. Přesto na sebe hlavní pozornost strhává neústupný Henriksen, nejvíc proslavený rolí Bishopa z Vetřelců či lovce lidí z Živého terče. Béčkový herec vedlejších rolí jasně dokazuje, jak ho tvůrci se silnými rolemi opomíjeli. Je energický a přesvědčivý. Jediné co, tak se nedočkáme „vysvětlení“ toho, kde se v něm všechna ta zloba nashromáždila (kluka bral na lov, manželce nabízel pomoc v kuchyni). Každopádně velmi dobrý debut. ()
I Viggo ´´ Aragorn´´ Mortensen nakonec realizoval svůj režijní a scenáristický debut. Mortensen se u něj konkrétně inspiroval vlastními zážitky z dětství a dospívání a natočil film, který v zásadě pojednává o rozdílu generačních hodnot, rozporech mezi homofobním a rasistickým otcem s homosexuálním synem, který si vzal číňana a dotýká se ožehavých rodinných vztahů. Ještě máme čas AKA Falling je víceméně náročná podívaná, protože by se vyhrocené emoce dali v Mortensenově režijním debutu krájet a je to především i díky brilantnímu castingu. Lance Henriksen, nejvíce proslavený rolí Bishopa z Vetřelců se po letech dostal velmi výrazné role a je v ní naprosto výborný. 80-letý Henriksen definitivně ukazuje jak podceňovaným hercem je a do role homofóbního patriarchy Willise vložil neskutečnou energii. Důkaz toho, že se do role vcítil je i fakt jak neskutečně opovrženíhodný charakter jeho Willis je. S pomocí Mortensenova též vynikajícího výkonu a zároveň velmi zdařilé režie a působivého scénáře je poté zaděláno na velmi zajímavou filmovou podívanou. Falling pracuje s motivy jako je odpuštění a tolerance. Samotný zásadní fakt, že je hlavní hrdina homosexuál vlastně ve finále tak zásadní. Klíčový je tu fakt, že postava Willise je prostě a jednoduše v mnoha ohledech špatný člověk, který má rád když má hlavní slovo a je ve vedení. Po celou dobu vlastně není vysvětleno proč je Willis tak špatný člověk, flashbacky (kde byl typově do role mladého Willise vhodně vybrán Sverrir Gudnason) ale napovídají, že v zásadě špatným člověkem není. Přesto je to ale člověk žijící v touze po dominanci a tu vyžaduje i ve věku 80 let těsně nad hrobem. A musí se přitom vyrovnávat se svým homosexuálním synem a čínským zeťákem. Pro homofobního rasistu prostě a jednoduše noční můra. Jeho nový domov mu sice alespoň umožní příležitost se více sblížit se svou vnučkou, je celou dobu ovšem jasné, že trio chlapů není ze společné domácnosti kdovíjak nadšené a dochází tak k velmi nepříjemným situacím. Jde o film s hodně konfliktním vztahem, který má ale pořád v zárodku tu klasickou podobu lásky mezi rodičem a jeho dítětem. Tenhle vztah je ale přece jen zpackaný z mnoha důvodů, že jde vlastně velmi těžko očekávat, že se cokoliv na jejich tolik komplikovaném vztahu cokoliv změní. Klíčový je ten fakt, že je Falling komplexní záležitost, kterou jde vnímat odlišnými směry. Bouřlivý vztah otce a syna sice pramení z toho, že je syn homosexuál, což homofobní otec logicky nebere na lehkou váhu, důležitý je tu ale skutečně fakt, že byl otec tyran a přes všechna traumata s ním spojená se syn přece jen o svého nemocného otce stará. Dochází k několika bouřlivým konfrontacím a Mortesenův scénář a jeho převedení do audiovizuální podoby je poté skutečně působivost sama. Nejenom díky výborným výkonům (kromě Mortensena a Henriksena také Laura Linney v roli Mortensenovy sestry/Henriksenovy dcery a Terry Chen jako Mortensenův podporující manžel), ale skutečné emocionální síle, který samotný příběh vytváří. Mortensenův scénář neobjevuje Ameriku, neredefinuje zavedené pořádky a přesto je silný a především očividně odžitý a do jisté míry osobní. Vytknout se tomu možná dá absence nějakého pevnějšího rozkreslení nejen počátku Willisových negativních činností ale celkově všech postav, pořádně ustálení toho, jakým člověkem vlastně Willis je a jak k němu má divák přistupovat (sám si tím nejsem jistý a myslím, že ho jde skutečně vnímat různými způsoby) a též jsem měl chvílemi pocit, že se z celého toho vyhroceného vztahu a emocionálních výkyvů dalo vytřískat ještě víc. Jenomže i přesto je Falling bravurní podívaná, která má navíc fajn vizuál (na kameru Marcela Zyskinda si ale zase tak zásadně pamatovat nebudete) a celkově se Mortensen jako režijní debutant předvedl ve velmi dobrém světle. A zajímá mě s čím případně přijde příště. () (menej) (viac)
Solidní režijní debut Vigga Mortensena, který akcentuje relativně aktuální leitmotiv střetu konzervativního pohledu na svět jednoho zapšklého senilního xenofoba a liberálních hodnot jeho homosexuálního syna - nic víc či míň neočekávejte. Středozem hadr.... ()
Působivý, citlivý a skutečně umělecký obraz stáří a odpuštění. Viggo naprosto fantastickej jak před kamerou, tak za ní i všude kolem ní (až zpětně si uvědomuju ti geniální souhru obrazu, zvuku a hudby), stejně jako Lance, kterej podává jeden ze svých životních výkonů. ()
Pár jednotlivých scén je výboných (jednotlivé herecké interakce), ale jako celek Falling bohužel úplně nefunguje. Vývoj obou hlavních postav prakticky nulový a závěr vzhledem k papírově silné premise bohužel úplně vyšumí do ztracena. Rozumím a chápu, proč si Viggo Mortensen toužil zrealizovat svůj vlastní režijní debut, ale raději bych tento film viděl v pevnějších a jistějších režijních rukou. Kdyby Falling točil David Cronenberg, který zde má malou roličku lékaře a jenž s Mortensenem natočil dva výborné filmy, byl by Falling podobně nezapomenutelným diváckým zážitkem. Takhle bohužel musím konstatovat promarněný potenciál. ()
Výborně obsazený film, což se bohužel nedá říct o jeho natočení. Vigga i všechny hlavní herce mám dost v oblibě, ale to je asi tak zhruba všechno. Dost mě vytáčelo chování obou dětí vůči svému mrzutému tátovi, které já osobně bych vydržel jen pár minut a celkově mi přišel film až moc nevyvážený. Na jedné straně hrubián a neustále sprostě mluvící otec, na straně druhé až moc hodný a trpělivý syn. No, dnes nic pro mě. ()
Podľa novodobých filmov je na svete nie 4% asi tak 40% homosexuálov, ale 99% ľudí sú homofóbovia. Čiže už aj gayovia sú homofóbni, fňuk. Len liberál sa prepočíta k výsledku nad 100%, má totiž vyžratý mozog od neomarxizmu. ()
Viggo Mortensen si napsal a zrežíroval svůj první film o nepříliš přívětivém vztahu otce a syna. Na podobné téma existuje celá řada zajímavější filmů a velice brzy mě to jejich neustálé řvaní iritovalo a doufal jsem, že Lance Henriksen opustí plátno výrazně dříve. ()
Mortensenův režijní debut oplývá působivým námětem, jehož síla se však poněkud rozplynula ve veskrz povrchním zpracování. Herecky se jedná o kvalitní kousek (snad jen Laura Linney trochu pře-/nadhrávala), který mě zaujal svým retrospektivním vypravěním - přesto jsem měl při sledování pocit, že tomu chyběly silnější emoce, které by mnou pohnuly. Mortensen rozhodně ještě má čas na to, aby svůj režisérský um vypiloval. ()
Pokud poloha přísedícího u terapie je vaše věc, můžete si to užít. Má to totiž všechny ty terapeutické fáze. Protagonista se drží ze začátku pod pokličkou, logicky to pak exploduje (herci hercují), tím se vyčerpá a v tom vyčerpání najde smíření. Problémů ten film má jinak po střechu. Znáte takový ty módy u současných videoher, kterými můžete snížit nebo morbidně zvýšit facial expressions u postav? Tak většinu filmu jsem měl pocit, že některý herci (Henriksen, Linney) to maj zapnutý na 250%, zatímco ostatní na 30%. Lance řve, buzní, negří, kurvuje na všechno kolem a ostatní v okolí jenom tak nějak vydechují. Nabízí se pak čtení, že vlastně vina je na straně protagonisty, který si nikdy fotra nevzal řádně do pucu a velikášsky si odjel za lepším životem, což zní sice z mé strany arogantně, ale to se váže k druhému problému a to, že film nenaznačí z jakého prostředí a doby vlastně onen otec vychází, takže místo nějakého lokální, dobového hodnotového rámce, který by nám umožnil s tou postavou nějak pracovat, nabídne jen sadistického psychopata, prostříhaného dvěma třema scénama, kdy teda zrovna netyranizuje svoji rodinu, aby bylo jako ukázáno, že na obloze nebylo jen pořád zamračeno. Pak ale film přichází o tu možnost uzavření, kdy k tomuhle terorizujícímu šmejdovi umožní závěrečné smíření, přestože vlastně nevíme s čím se smiřuje. A já vim, jak to tady Mortensen myslel a přijde mi to hezký, ale nebyl to schopný natočit tak, aby to bylo čitelný. Proč tenhle jinak špatně natočenej film nechávám v průměru je takové to sympatické produkční ochcávání, díky kterému tenhle film přišel na svět a které mi připomíná historiky ze starých malých produkcí. Jak Viggo s bráchou využívali své druhé občanství, aby zajistili koprodukce, režisér si vzal hlavní roli proto, aby dle hereckých odborů dostávali prachy, který pak převáděl na produkční účty a vrážel zpátky do filmu apod. A cronoskopie samozřejmě potěšila. PS: jo a Mortensen neni gay, což mi v rámci tohohle filmu přijde jako podraz, protože tu homosexualitu zneužívá jenom jako hyperbolu. Shame, shame. PPS: Terry Chen zde hraje tak příšerně, že mi připomněl postavu Serapha z pokračování Matrixu, kdyby ztratil někde Vědmu a celou dobu se tvářil, že je všechno v pohodě a doufal, že se na ní nikdo nezeptá ()
Podľa traileru to malo taký veľký potenciál na parádnu drámu a pritom to vôbec nefunguje. Namiesto toho, aby sa riešili vzťahy medzi starým homofóbnym, rasistickým a už pomaly dementným otcom a jeho homosexuálnym synom s ázijským manželom v súčasnosti a len cez náznaky by sme sa dozvedeli jak fungoval uch vzťah v minulosti, tak je film z dobrej polovici zabitý nekonečnými flashbackmi. No a scény zo súčasnosti tiež nie sú žiadna sláva. Henriksen a aj Mortensen sa celkom snažia podať dobrý výkon, ale režijne ani tie hádky nie sú dobre natočené a postrádajú poriadne grády. Vyzerá to jak keby obidvaja herci predvádzali sólo výkony bez ohľadu na protistranu, takže vo výsledku pôsobia ako jednorozmerné figúrky. A Henriksen skoro až ako trápna karikatúra najhnusnejšieho dedka, ktorý neznáša všetky menšiny. Takže za mňa strašné sklamanie a Mortensen ako scenárista a režisér sklamal na celej čiare. 4/10. ()
Na konci zostane taký prapodivný smútok. V mojom prípade to bolo akási snaha preniknúť do tých pocitov a do tej nenávisti, ktorá z nich vznikala. Myslím si, že sa o to snažil aj Viggo. Taká tá emočná prázdnota, ktorá je všadeprítomná až na tých pár momentov šťastia, ktoré prichádzajú v spomienkach. Mortensen aj Henriksen sú skvelí. A obrovský ťahúni celého príbehu. Ich vzájomná snaha o nájdenie nejakej tej cesty k porozumeniu pôsobí skutočne. Jediné čo mi na filme vadilo boli retrospektívy. V niektorých prípadoch možno odpodstatnené v iných nie. Byť to trošku koncepčne jednoznačnejšie dal by som o hviezdu viac. Takto je to fajn film, pre Mortensena aj osobný, čo z toho dosť cítiť. Ale vracať sa k nemu už nepotrebujem. ()
Zřejmě velmi osobitý Mortensenův výjev. Nepřináší možná nijak jedinečný příběh, postavy, zápletku ani technické vymoženosti, ale za to autenticky a velice dobře skrz obraz a mocnou atmosféru vykresluje, co to znamená stáří, vzpomínání na život a nucené myšlení na smrt. I když se jedná o silné drama, místy došlo i na smích, což je jen ku prospěchu. Samotný Mortensen velmi výborný ve své roli a je znát jeho vášeň spíše pro herectví než pro režii a scenáristiku. Zdařilé osobité drama, které ocení spíše Mortensenovi obdivovatelé a milovníci artových dramat. Neurazilo, nepřekvapilo, potěšilo. 7/10. ()
Viggova práce, kam se podíváš, a že bylo opravdu na co. Komplikovaný vztah syna k dominantním otci, který chtíc , nechtíc, zestárnul. Prostě o životě, s úžasnou kamerou, hudbou a výborným Lancem. ()
-3* Rád jsem se podíval na Mortensenův režijní debut, ale moc velkou pochvalu nedostane. Film není špatný, hezky ukazuje charaktery postav (inspiraci sbíral z osobního života, tak mu vůbec nezávidím) a je poctivě zahraný. Problém mám hlavně s jeho délkou, která je pocitově na 2,5 hodiny a vlastně i když se furt něco děje, tak je to stále na jedno brdo a žádný vývoj na obzoru, takže se jen čeká .... Lidský příběh, který někomu může přirůst k srdci, ale já to nebudu. I gay diváci se budou muset obrnit trpělivostí, ale nechci mluvit za ostatní, to ať si každý udělá obrázek sám. Své pocity jsem snad vyjádřil jasně. [ PŘÍBĚH: 1 /// SMYSL: 1 /// ATMOSFÉRA: 1 /// TEMPO: 0 /// ORIGINALITA: 1 /// NÁLADA: 1 /// ART: 1 /// STYL: 1 /// CASTING: 2 (3*MAX) ] ()
Tak Aragorn zbuznel a zahral si homosexuala - dokonca mal aj manzela. Mne je to jedno, homosexuali mi nevadia, mam ich v prdeli. Jo a Aragorn, teda pardon Viggo Mortensen ako reziser stoji za picu. Teda zase pardon, ja neviem co sa so mnou deje, neskutocne sa ospravedlnujem a chcel som pochopitelne napisat, ze ma nepresvedcil svojim reziserskym pristupom a ze podla mna nema rezisersky talent 20 % ()
Falling je teda hodně těžkej film, protože taková rodinná dysfunkce se jen tak nevidí. Lance Henriksen jako nechutně opovržlivej otec a Viggo Mortensen jako šíleně laskavej a trpělivej syn. Každopádně Falling je skvělej film, přál bych mu větší úspěch a doufám, že je to začátek slibné kariéry Vigga za kamerou. Smutnej balzám na duši za 80%. ()
Reklama