Réžia:
Jiří HavelkaKamera:
Martin ŽiaranHrajú:
Tereza Ramba, Vojtěch Kotek, Dagmar Havlová, Jiří Lábus, Pavla Tomicová, Ondřej Malý, Andrej Polák, Klára Melíšková, Kryštof Hádek, Stanislav Majer (viac)Obsahy(1)
Pani Záhradková (Tereza Ramba) s manželom (Vojta Kotek) romanticky túžia spoločnými silami dom zachrániť a novomanželia Bernáškovci (Jiří Černý, Mária Sawa) sa nadšene k nápadu pripájajú. Pani Roubíčková (Klára Melíšková) pedantne priebeh schôdze kontroluje a zaznamenáva, pani Horvátová (Dagmar Havlová) všetko iniciatívne komentuje. Naivný pán Švec (David Novotný) na schôdzi zastupuje svoju mamičku. Pani Procházková (Pavla Tomicová), zastupovaná pánom Novákom (Ondřej Malý) hľadá spôsoby ako by svoj majetok zveľadila a pán Nitriansky (Andrej Polák) zase veľmi túži po podkroví. Pan Kubát (Jiří Lábus) dôsledne sabotuje každé rozhodnutie a v úzadí číhajú ešte bratia Čermákovci (Kryštof Hádek a Stanislav Majer). Len starý pán profesor Sokol (Ladislav Trojan) zatiaľ mlčí.. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (1 103)
Je to tak vtipné, protože je to pravdivé. :D Pokud jste někdy v životě bydleli v paneláku a vy nebo vaši rodiče se museli účastnit družstevních/vlastnických schůzí, tak se u Vlastníků budete neskutečně bavit. Bravurní herecké výkony všech zúčastněných, skvěle napsané postavy do absurdních, avšak někdy zcela reálných, rovin, perfektně napsané dialogy a monology. No a konec jen završil to absolutně absurdní aneb hodinu a půl se budou hádat o pičovinách a potom naprosto cizím lidem podepíší prázdný cár papíru, ať si dělají, co chtějí :D Lepší sarkastický a karikaturní skvost v české produkci za posledních deset možná i patnáct let nenajdete. ()
Divadelní předlohu neznám, nicméně film mě hodně oslovil. A protože se odehrává ve mě velice známém prostředí, tak dokonale najíždím většinu postav a dokážu je dost dobře napasovat na své okolí. A to mě baví asi nejvíc. Havelka a jeho konverzačky mají velkou budoucnost. ()
Ta občasná teatrální přepjatost se k Vlastníkům vlastně ohromným způsobem hodí, protože perfektně manifestuje ten totální bizár všech přítomných charakterů. Je ovšem otázkou, za jak velký bizár lze některé postavy skutečně považovat. Vlastníci parádně vystihli celou škálu všemožných archetypů „typických Čechů“, bohužel v jistých momentech jsem opravdu přestával rozumět motivacím některých postav (což ale mohl být záměr a já to jen špatně pochopil). Celkově tomu ale ten formát „rozhněvaných mužů a žen“ hodně sedí a v kontextu české tvorby jde možná o to nejlepší, co loni vzniklo. ()
Vtahující, vtipný, hořký. Český film, jak z učebnice. Ramba s Melíškovou perfektně zahrály své postavy. Atmosféru, kterou tvůrci vytvořili by divák mohl krájet nožem. Jde vidět, že byl použit divadelní koncept i díky prostředí, které je pro celé vyprávění stěžejní. Možná i to je důvod, tak hutné armosféry mezi vlastníky. ()
Hohohohóóó!! Že bych tu hůl, kterou jsem nad českým filmem již dávno zlomil znovu slepil? Vlastníci mě k tomu nutí! To je taková paráda, když se zjeví film, kterej doslova připoutá diváka k televizi, aniž by cítil sebemenší závan falešnosti a trapnosti. Já nevěřil vlastním očím. Zprvu tvářící se komedie vyústí v hutné drama za přítomnosti všech zúčastněných osob, které ve snímku hrají. A to některé vůbec jinak nemusím. Totálně válcuje Veškrnka, vlastně paní Havlová, to jsem fakt žral, co ona tam předvádí za megeru, nebo Jiří Lábus jako zapšklej komanč, kterej vystupuje jako neuvěřitelnej hajzl. Ale jak říkám, kompletní obsazení je parádní, v čele s Terezou Rambou, která celé schůzi vévodí. Všechny charaktery jim věříte, nikdo zbytečně nepřehrává, každý si jede to svoje. Je fakt na co koukat! Celý děj se odehrává v jedné místnosti, což jsem snad naposledy viděl u Dvanácti rozhněvaných mužů a konverzace jede v plné palbě! Konečně téma, které je o něčem a zabývá se současnou kritikou společnosti. Hudba zazní pouze třikrát a to v úvodu, prostřední části a na konci. Je použitá z kompozice De Profundis Jana Dismase Zelenky a musím říct, že barokní závan je velmi působivý. Režisér a scénárista Jiří Havelka je pro mě zjevením, budu s chutí očekávat jeho další počin a díky němu tu pomyslnou hůl nad českým filmem zase vracím do původní polohy. ()
Českej pokus o konverzační tarantinovku? Inu proč ne a vlastně to chvílema i funguje, některý hlášky pobaví, je tu překvapivě i nějaká snaha o nekorektnost (i na N-slovo dojde) a to je všechno... chybí tomu totiž nějaká větší či líp vykonstruovaná a vyfinišovaná pointa (která tam ale ukrytá byla, jen na ní nedošlo, proč??), která by retardovanost osazenstva líp využila a celý to chvílema působí strašně levně a amatérsky, jakkoli se herci snaží a u některých se ta snaha i projevuje poměrně slušným výkonem, ale u jiných to zase strašně strhává dolů a nepomáhá tomu ani poměrně velký množství nevtipných vtipů ("Mám takovou malou firmičku" bylo vtipný tak 2x až 3x, pak už ne)... ()
Vlastníci jsou jedna velká schůze s vynikajícími herci a sklony ke katastrofě! „Divadelní film“ – to nám v naší domácí filmové tvorbě už dlouho chybělo. Hmm…i když se to nemusí zdát, není zrovna snadné natočit podle divadelní hry film, navíc když se celý děj odehrává prakticky v jedné místnosti, avšak ve světové kinematografii a koneckonců i v historii té naší se najde mnoho velmi zajímavých projektů tzv. interiérové (inscenace) hry. V posledních letech se u nás pár děl podle divadelní předlohy přeci jen natočilo (viz. Zakázané uvolnění), ovšem žádný se nedočkal výraznějšího úspěchu. A nyní vstoupil do kin na první pohled nenápadný a spíše komorní snímek Vlastníci, který natočil i napsal podle své vlastní hry Jiří Havelka. A výsledek? Jednoduše pořádná černá komedie, jež v jádru věci vypovídá o skutečných lidech – vlastnících. Havelka skvěle přepisuje ze své hry situace, které sám, coby vlastník bytové jednotky na schůzích zažil. Načrtnutou zaznamenanou myšlenku dokáže výtečně stupňovat a „vyždímat“ z ní absolutní maximum, podpořen vynikající hereckou jednotkou, na níž celí Vlastníci stojí. Seskupení současných hereckých es v čele s duem Tereza Voříšková/Vojtěch Kotek, dále Jiřím Lábusem, nebo po dlouhé době skvostnou Dagmar Havlovou a dalšími profesionály, kteří snímek nezdobí jen svou přítomností, ale každý do něj, byť nepatrnou hláškou od: „Myslím, že mámě je víc,“ až po: „Plyn si nechte. Na sebevraždy!“ přispěje úctyhodnou dávkou tísnivě bodlavého a leckdy dost vyhraněného humoru, jenž ale hravě rozesměje každého diváka. Příběh je v podstatě naprosto banální: Dům se hroutí nad hlavou, a tak je na čase odhlasovat na schůzi vlastníků šanci pro změny. Ale každý má na vše svůj názor, a k tomu do diskuze přispívá banalitami a často „pro hádku jako vyšitými“ tématy. Sdružení hrdinů je velmi dobře rozloženo. Máme tu zástupce takřka všech charakterů – Voříšková a Kotek představují manžele, kteří už jednou provždy chtějí mizivou situaci v domě vyřešit - Jiří Lábus je starý zatrpklý pamětník lepších časů, jenž si neodpustí situaci náležitě komentovat a jeho argumenty na otázku proč nenastavit do domu vodoměry či upřímné shrnutí demokratické situace v zemi jsou prostě skvělé - Dagmar Havlová se našla v roli šťouravé paní Horváthové, které neunikne nic a přitom všechno - Klára Melíšková se vyžívá v roli pedantské a zásady striktně dodržující paní Roubíčkové, která chce jen aby celá schůze proběhla podle řádně určených pravidel – Pavla Tomicová s Ondřejem Malým tvoří geniální dvojici – Andrej Polák nestačí přijímat urážky na styl svého života – bratři Stanislav Majer a Kryštof Hádek se snaží po zesnulém otci převzít jeho postavení v bytovém družstvu – pár Jiří Černý a Maria Lawa coby noví vlastníci jen tiše přihlížejí a David Novotný v roli pana Švece vše zlatě lemuje k herecké dokonalosti. (A o postavách nechtějte předem vědět už vůbec nic!) Na hercích je vidět, jak si celý film náležitě užívají. Voříšková a Kotek, a nejen oni, občas zjevně nedokázali udržet smích na uzdě, avšak to vše nahradí v jiných a rafinovanějších dialozích a monolozích, kde si každý sám stojí za svým (nejlepším) názorem na celou věc. Velmi obdivuhodně se zde našli Majer a Hádek, zejména pak druhý jmenovaný je po televizní Kleci opět v živlu slizkého záporáka, což vrcholí při scéně, kdy doprovází těhotnou dámu na toaletu. Havelka je nápaditý, ať už se jedná o slovní hádky, tak o scény v relativním klidu, a velmi věrohodně, a přesto s příjemnou nadsázkou dokáže tvořit pro své hrdiny dosti zapeklité situace. Občas se objeví nějaká ta slabina. Např. afektovaná scéna „porodu,“ která je sice ve zpomaleném záběru naprosto brilantně natočená, bohužel však není nikam dovedena a je vlastně zcela zbytečná. Filmařsky je film velmi slušný i jinde, a především kamera za zmínku jistě stojí. Pod kapotou nápadů a humoru se Vlastníci drží striktně jasné gradace konfliktu, jež musí ve finále dosáhnout ke katastrofě. Dvanáct rozhněvaných mužů po Česku, ale kvalitativně spíše Polanského Bůh masakru ve značněji autorsky osobitějším stylu, avšak se slabším scénářem, respektive ve zprvu uvolněnější a následně katastrofálnější náladě, jejíž pointě dominuje tiché sólo Ladislava Trojana a velkolepý hudební doprovod. Vlastníci jsou jakousi obdobou filmů, které třeba právě Roman Polanski v posledních letech v evropské koprodukci natáčel, a Jiří Havelka nás nimi postavil opět na nohy, co se týče oblasti divadelních adaptací a zároveň autorských komedií bez špetky sentimentality a solidarity k vlastním postavám, což divák značně ocení. A filmařské „kamarádství“ mezi Vlastníky a Polanského „divadelními“ díly můžeme nalézt i ve stylu závěrečných titulků. 70% a krásné čtyři hvězdičky. Velmi dobrý film, a přeji nějakého toho Českého lva! () (menej) (viac)
Spíš než komedie napěchovaná vtipy je to takový úsměvný film smíšený se společenským hororem o rozpadu mezilidské komunikace. Divadelní původ není žádné tajemství, ale celkově film působí relativně dynamicky a filmově - tedy až do úplného závěru, kdy některé scénky působí už vyloženě divadelně (Novotného přepínání mezi módy a doslovné vyznění tématu). _____ Co mi ale přišlo nejzajímavější je nedívat se na film vyloženě jako na schůzku vlastníků a typů nájemníků, ale spíše jako takovou metaforu polistopadového uspořádání společnosti (a částečně i politických stran). Proto mi kritika nedotaženosti postav přijde plochá. Voříšková, Kotek a Polák reprezentují klasické liberály (Voříšková a Kotek moderní hetero pár, kde ona je dominantní neziskovka, která usiluje o zlepšení stavu domu společnosti a on u terapeuta zjišťuje, že ztratil svojí mužnou část; Polák uspořádaný, ale partnery měnící homosexuál.) Tomicová je taková ta tvrdě pravicová podnikatelka, co ale ráda pronáší floskule o židovsko-křesťanských hodnotách, pokud z toho něco kápne. Lábus je klasickej starej komunista ("Dřív bylo všechno lepší"), ale právě takovej ten normalizační, co věděl, kde si nakrást cihly na dům a když šlo o to něco získat, tak ze svých hodnot třeba uhne. Jeho žena je takovej ten bulvární až dezinformační střed domu (v podstatě zjednodušeně řečeno média), co ráda pronáší přisprostlá a hloupá tvrzení o ostatních členech schůzky (hlavně ale těch liberálních nebo pravicových). Novotný je takový ten nerozhodnutý volič, který hlasuje, jak mu řeknou ostatní. Starý pan Sokol (L. Trojan) asi mlčící většina/nevolič. Melíšková takový ten lidem nenáviděný byrokratický aparát. A jedinej, kdo ten chaos u stolu je nakonec schopnej ovládnout je korporátní duo, které působí seriózně, má dobrý vzhled (PR), má pro všechny pochopení, a takse nechce hned přidat na nějakou stranu, ale raději si vytvoří vlastní stranu (a bude jí řídit jako firmu, což je asi přímá narážka na ANO). _____ Čili to vyznění je strašně cynický, protože říká, že dneska není možný dotáhnout do konce dobře míněnou iniciativu zdola, ani když se snaží přizpůsobit tržnímu prostředí (odprodej půdy), kdo se o to pokusí, nakonec musí rezignovat. A jedinej, kdo dokáže provést pořádné změny, je korporátní instituce. ()
Nic moc. Zbytečně hodně protahování. Nicméně nedá mi to, abych nevyzdvihl scénu v čase 1:13–1:16, kdy se Voříšková poněkud rozčílí – dobrý. Hlavně teda ta Kotkova reakce dost pobavila. ()
4,5/5. Ale jo, dám pět hvězd. Asi jsem měl na to tu správnou náladu, ale fakt jsem se královsky bavil :-) ()
Ty vole, no rozhodně nejlepší český film poslední dekády. A vy tříhvězdičkoví přizdiráčkové jste se v tom nebezpečně poznali co :)) ()
Skvělí herci, skvěle vykreslené různorodé psychologické profily postav, ale hodně věcí mi tam vadilo. Celé je to přehrávané ad absurdum, a to kazí uvěřitelnost sledovaného. Některé rádobyvtipné scény ala snad 7x opakované "mám takovou malou firmičku" byly trapné a kazily komediální linii. Bernáškovi byli nadbytečnou postavovou vatou. A když už scénáristicky nevíme jak vyřešit vygradovanou situaci, zvolíme laciného a nenápaditého deux ex machina v podobě nastalé závažné životní novinky. Kterou vzápětí absurdně převedeme do komediální polohy. Přesto jsou ze všech těch tragických českých filmů Vlastníci zřejmě tím lepším a snad i zkouknutelníhodným. Jen je škoda, že to bylo tak přepálené a že na druhou stranu chyběla civilnost. Pak by byl film uvěřitelnější a i jako satira by fungoval lépe. ()
Dvanásť rozhnevaných mužov po česky, najviac som sa zasmial asi na tom že jediný homosexuál bol Nitriansky zo Slovenska, inak celkom výstižná domová schôdza. ()
Herce a divadelního režiséra Jiřího Havelku jsem poprvé zaregistrovala v jedné z hlavních rolí seriálu HBO "Až po uši", jeho projev a smysl pro humor mi byl sympatický i během moderování Cen české filmové kritiky, tudíž jsem byla hodně zvědavá na jeho celovečerní režijní debut. Už první trailer sliboval hodně - konverzační komedii, která se nesnaží o romantiku, která není přehlídkou product placementu a ve které hrají slušní herci. V tomto ohledu upoutávky skutečně nelhaly. Na hodinu a půl se přeneseme do jedné místnosti, kde právě začíná schůze společenství vlastníků. Každý ze čtrnácti lidí přichází na zasedání s jinými záměry a bohužel pouze někteří z nich mají možnost odhalit svůj příběh naplno (největší prostor má ústřední manželský pár Vojty Kotka a Terezy Ramby/Voříškové). V závěrečné třetině už komedie naplno ustupuje opravdovému dramatu a film malinko ztrácí dech, přesto si myslím, že mezi všemi "Špindly" a dalšími současnými "klenoty" české filmové produkce vyčnívá tohle dílo minimálně o dvě kvalitativní třídy. Na Havelkovu divadelní hru (jejíž scénář vznikal současně s tím filmovým) bych si docela ráda zašla. ()
Konečně po čase dobrej českej film... čiší z něj "čecháčkovství", až je z toho smutno... ()
Tento film/divadelní hru jsem rovněž nechtěla vidět, neb jsem si říkala, že mi úplně postačí naše skutečné schůze SVJ. Ale k žehlení jsem si ho přeci jen opatřila - a nakonec to bylo zábavnější, než jsem čekala. ()
Je zajímavé sledovat, jak se český film často snaží ukazovat "malost" lidství, jak si v tom jakoby rochňá. Vlastníci se v něčem asi chtějí držet této "tradice", kterou ve slavnějších letech české kinematografie představovali tvůrci jako Passer, Forman, Papoušek. Ovšem u těchto filmařů se i při znázorňování lidské "obyčejnosti" dostával pocit jisté lehkosti, pochopení, všichni ti ve filmech znázorňovaní mají pověstnou "perličku na dně". Ovšem z Vlastníků zůstává pachuť hořká, je tam více odsouzení než pochopení. Je z toho postupně kabaret, z počátku realisticky vypadající film se zvrhne v estrádu nesmyslů a také společenských klišé. Herecky je to lepší navzdory scénáři, který t nikomu neulehčil. Trapně přehrává Havlová, Ramba přehrává, ale docela realisticky. Všechny značně převyšuje Lábus, v závěsu za ním Novotný, ten má ale nevýhodu, že jeho postava není uvěřitelná. Chápu, že se tvůrci snažili o absurdní divadlo, to ale vyžaduje velkou dávku empatie k člověku, jinak vyzní příliš chladně a hořce. ()
Po dlouhé době jsem viděla český film. Čekala jsem, že se budu více bavit, ale oni jsou Vlastníci spíše depresivní, hořký, tragikomický snímek. Obraz doby bohužel vystihli dokonale, herecké výkony byly skvělé, oceňuji i snahu o jinakost, ale celkově z toho nejsem tak odvařená, jak jsem čekala. ()
Nehodnotím obsah, ale formu. Jako film to podle mě selhává. Ani herecké výkony mě neoslnily. Kupodivu se mi nejvíc líbil civilní Vojta Kotek. Myslím, že jako divadelní hra to musí fungovat o moc lépe. ()
Dosud jsem si říkal, že společenství vlastníků jednotek, v jehož rámci bydlíme, je hrozné. Teď vidím, že ani ne. 1) Film má tři roviny výpovědi. V první jde o děj. Scenárista pěkně fabuluje, vidíme tu všechny klasické znaky výstavby dramatu. V expozici se seznamujeme s lidmi bydlícími v domě a jejich vzájemným špičkováním. Kolize se dostaví, jakmile jednání postoupí k jádru věci - rekonstrukci domu. Krize nastane, když se ukáže, že zájmy některých vlastníků jdou proti sobě. K peripetii dochází poté, co předsedkyni rupnou nervy, ovšem konečná katarze je jen formální, protože divák cítí a vidí, že ve skutečnosti dochází jen ke změně poměru sil._____ 2) Ve druhém plánu snímek názorně předvádí, jak nevést schůze. Léta věčného schůzování za komunistů očividně lidi nenaučila, jak se na nich chovat (jak by taky mohla), tím méně jak je organizovat a řídit. Předsedkyně, ač plná ochoty, energie, nadšení a chuti do řešení, svůj úkol nezvládá a postupně se odkopává a předvádí nepěkné rysy své povahy._____ 3) Film má i třetí plán - stav mezilidských vztahů. Na dobře sestaveném výběru postav předvádí nejen konflikty přívrženců starého a nového režimu, ale i konflikty osobních zájmů, které logicky jdou v mnoha směrech proti zájmům druhých a není snadné je všechny dostat do souladu. Je to takové Česko v malém._____ 4) 39letý šmrncovní Jiří Havelka zde trefil do černého: napsal výbornou divadelní hru a filmový scénář, film obsadil skvělými herci a věc pak zdařile zrežíroval. Z mého pohledu je to zatím to nejlepší z jeho díla._____ 5) Nabízí se inspirace filmem Dvanáct rozhněvaných mužů či jeho novějšími následovníky. Zatímco v americkém originálu (a stejně tak i v ruském remaku) je katarze katarzí a divák odchází s ulehčením, že spravedlnost zvítězila, u Havelky smysl pro fér hru dostane pěkně na frak a divák jen sleduje, jak potměšilý autor věc řeší - neřeší tak nějak po našem, po česku._____ 6) Výbornému typově přesnému hereckému obsazení jednoznačně vévodí 69letý Jiří Lábus (hovado představující to mizerné z dřívější doby) a 66letá Dagmar Havlová (drbna, která do všeho strká nos, typická domovní důvěrnice). Někteří vlastníci připomínají z každodenního ruchu perfektně odpozorované životem vlečené páralovské pábitele._____ 7) Autor chvilkami trošku ujel, pokud jde o právní background fungování SVJ: nezdá se mi, že by po ukončení schůze mohla být okamžitě svolána další schůze, aniž by o tom nepřítomní členové věděli. A když už kritizuji, pak se zmíním o Lábusově zdůvodnění, proč nechce povolit přestavbu půdy, které je absurdní. A konečné podepisování plných mocí je rovněž za hranou zdravého rozumu. Pak je tu podivná mladá dvojice, která patrně má nastavovat bezděčné zrcadlo (pro mě dost nefunkční) a zbytečně se opakující vtipy (Malého vizitky, Novotného hlasování)._____ 8) Přes uvedené výhrady jsem se výborně bavil a budu se bavit znovu, protože film je velmi vhodný pro opakovaná zhlédnutí. Jiří Havelka vytvořil dílo, které svými hláškami a atmosférou zaujme místo vedle Formanových filmů z šedesátých let a filmových komedií pana Svěráka, přinejmenším pro mě._____ 9) Zajímavý koment: F.W.Colqhoun*****. () (menej) (viac)