Réžia:
Christopher NolanScenár:
Christopher NolanKamera:
Christopher NolanHudba:
David JulyanHrajú:
Jeremy Theobald, Alex Haw, Lucy Russell, John Nolan, Barbara Stepansky, Dick Bradsell, Gillian El-Kadi, Jennifer Angel, Nicolas Carlotti, Darren Ormandy (viac)Obsahy(1)
Protagonistom je Bill (Jeremy Theobald). Bill je nezamestnaný ctižiadostivý spisovateľ, ktorý žije samotársky a nudný život v Londýne. Billa veľmi fascinujú ľudia s nádejou, že nájde nejaké podklady, o ktorých by mohol písať. Z davu ľudí si teda začne náhodne vyberať jednotlivých ľudí a sleduje ich. Stanoví si pravidlá, aby sa vyhol problémom a aby jeho sledovanie bolo vždy náhodné. Ale čoskoro poruší jedno z pravidiel a sleduje niekoho viac krát, než len raz. Osoba, ktorú často sleduje je Cobb (Alex Haw). Cobb ako sebaistý a inteligentný zlodej prichytí Billa pri sledovaní. Ale kto koho vlastne sledoval? (genetique)
(viac)Recenzie (501)
Výtečný nízkorozpočtový černobílý debut, jenž na Nolanovy následující filmy sice nemá (i když rozhodně nejde o žádné propastné kvalitativní rozdíly), ale už tady je krásně vidět, jak náramně rafinovaným vypravěčem tento velice úspěšný a oblíbený filmař je. 80 % ()
Christopher Nolan velmi rád ve svých filmech narušuje chronologii vyprávění za účelem přimět diváka, aby sám hypotézoval nad spojitostmi v ději a nad fabulí jako takové. Toto pravidlo narušují pouze filmy Insomnia (chronologické vyprávění), Batman začíná (chronologické vyprávění; flashbacky) a Temný rytíř, přičemž zase u něho je patrná paralela s nejnovějším Počátkem, kde je kladen důraz především na gradaci stupňovanou především pomocí užití paralelního střihu. Zbývající filmy pak na základě určitého systému boří chronologii a aktivně zapojují diváka do dění – ten pouze nesleduje tok událostí, nýbrž sám se aktivně podílí na rozřešení fabule. V Mementu byla narativně tematizována psychická nestabilita hlavního hrdiny (pravidelně ztrácí paměť) a celý příběh se odvíjí pozpátku. V Dokonalém triku je divák obětí klamu stejně jako rivalští kouzelníci, tahající jeden druhého za nos a je zde užito vyprávění ze vzpomínek, a rekonstrukce dění při čtení deníku v němž je čteno z deníku… V Počátku je zase při vyprávění brán ohled na snění, a tak je divák nucen orientovat se v několika rovinách snu (sen ve snu, co je snem ve snu dalším…) a zároveň mu jsou poskytována vodítka nutící ho pochybovat o skutečnosti některých scén. Do této skupiny patří i Nolanův debut Following, kde je vyprávění roztříštěno do tří časových segmentů, v nichž se nacházejí faktické pauzy a divák je tak opět nucen provádět hypotézy. K orientaci v jednotlivých liniích slouží vzhled hlavního hrdiny (dlouhé vlasy/ostříhaný/zmlácený) a z příběhu, který by byl ve striktně chronologickém podáni vcelku jednoduchý, se díky Nolanově vypravěčské virtuozitě stává proklatě napínavá a zajímavá podívaná. Ve finálním rozuzlení do sebe vše dokonale zapadá a nemohu říct, že jsem nebyl ani jednou překvapen. Z režijního hlediska je na filmu znát, že je Nolanovým prvním dlouhometrážním filmem a jeho režijní styl během natáčení teprve získával ostré hrany. P.S.: I zde nosí většina postav společenský oblek. P.S.S.: Výskyt ikonického znaku Batmana na dveřích od bytu hlavního hrdiny je vzhledem k dalšímu směřování Nolanovy tvorby lehce úsměvný. ()
Nolan sa predstavil publiku v tom najlepšom svetle, síce nie úplne tým najlepším debutom všetkých čias, ale to by mu asi ani neprospelo. Definoval svoj scenáristický a režisérsky štýl plný nečakaných zvratov a dramatických oblúkov a hlavne vyčlenením z reality. To nám samozrejme vôbec neprekáža. Podobne ako zvyšok jeho diel aj Following je treba vidieť viac krát, čím sa jeho účinok ešte zvyšuje. ()
Musím ocenit vcelku originální námět a velmi zvláštní atmosféru, která se napříč snímkem vznáší. Musím rovněž konstatovat, že na první celovečerák je to pořádný úspěch. Nechápu, jak mohl Nolan od něčeho takového odskočit natočit super paskvil Memento. Popřehazování děje ve většině případů nekompromisně zavrhuji, tady si to ovšem bez tohoto tahu nedovedu představit. Kdyby byl tento snímek odvyprávěn chronologicky, tak by byl takřka až debilní a spousty pasáží by totálně vyzněly do prázdna. Takhle to mělo celkem příjemný šmrnc. Příběh je jednoduchý a zajímavý, ne jak ty bezduché Lynchovi kokotiny, či překombinované Memento. Jeremy Theobald mi svoji první vizáží dost připomínal Edu Nortona, ale co ten by tady pohledával. Hereckým "umem" mi ho připomínal už méně. Trošku mi vadila ta šeredná herečka, ale nakonec jsem to přežil. S ohledem na to, že se jedná takřka o režisérův debut překlopím misky vah spíše ke 4 kouskům. Nudit jsem se prakticky nestihl, čemuž samozřejmě napomohla i příjemná stopáž. ()
Po druhé projekci hodnocení zvedám. Jak to tak u Nolana často bývá, děj není přísně chronologický, takže se z počátku nějakou dobu rozkoukává, což však není na závadu. A ta pointa... ach, ta pointa! 100% ()
Nolanův černobílý celovečerní debut mě dostal. Tak jako to umí jenom on. Konečně mám sjetou jeho kompletní filmografii. I na krátké stopáži dokázal předvést neuvěřitelné. Ve filmu nehraje nikdo moc známý. Je vidět, že byl levný a působí dost oldschoolově. Struktura děje mi připomněla Memento. Celé je to o chlápkovi, který nemá práci a jeho koníčkem je sledovat lidi. Vše se změní ve chvíli, kdy narazí na chlapa jménem Cobb. Ten ho naučí vykrádat byty a jemu se to zalíbí. Vše se zamotá ve chvíli, kdy se dá do hromady s jednou ze svých obětí. Problémy na sebe nenechají dlouho čekat a náš hrdina se dostane do situace, ze které není cesty ven... Konec mě dostal. "Každý má schránku." ()
Prečítané komentáre mi pripomenuli komentáre ku Kubrickovým filmom. Tiež také opatrné našľapovanie. Raz okolo "režisérskeho génia", tentoraz okolo 9. najobľúbenejšieho. Sledovanie je síce film talentovaného režiséra, ale je to aj jeho prvý film. Film, na ktorý dostal málo peniažkov, ktoré mu postačovali iba na čiernobiely materiál, troch hercov a 69 minút premietacieho času. Vzal teda zaujímavý príbeh rozpísaný do dobrých dialógov, hercov, ktorí ho nesklamali a na záver pridal prekvapujúcu pointu. Výsledok bol lepší, ako tomu nasvedčovali vstupné podmienky. Lenže náročnému režisérovi sa to asi zdalo málo a poprehadzoval časovú následnosť príbehu. Tým u mňa prišiel o jednu hviezdičku, pretože som na to nenašiel rozumný dôvod. A zapojil som oba závity. ()
Pečlivě budovaná mozaika, která do sebe zapadá do posledního kamínku. I s krátkým snímkem, v černobílém provedení a s minimálními náklady lze dosáhnout výborného výsledku. Christoper nám ukázal, jak je to jednoduché. ()
Tak takhle jsem se u filmu dlouho nenasmál a to samozřejmě myslím posledních pět minut, kdy nám byla vysvětlena pointa celého filmu a my jsme zjistili, že z nás režisér, scénárista a i kameraman v jedné osobě udělali naprosté trubky s velkým T. Protože obsah filmu vypadá celkem nevinně a jednoduše a proto se člověk může divit, proč má tolik procent. Ale nenechte se zmýlit, protože zdání klame. V tomto dramatu můžeme opět vidět jednoho mladýho nemakačenka, kterej chce být spisovatelem a proto si na ulici vybírá lidi, které bude sledovat, aby získal nějaké ty zkušenosti a inspiraci ke psaní. Dá si svá pravidla, které nesmí porušovat a pustí se do toho, šmírák jeden. Po pravdě řečeno je nenápadnej jak letadlo na obloze, ale s postupem času zjistí, že on není ten co sleduje, ale že on je ten, který je sledovaný. A tím začíná napínavá podívaná plná nečekaných zvratů, která graduje v nečekaném a překvapivém konci. Režisér Christopher Nolan si ve svém prvním celovečerním filmu napsal perfektní scénář, který nás pomocí přeskakování v ději a různými flashbacky dostane přesně tam, kde nás chce mít. Do toho podmanivá hudba a to vše v černobílé barvě dělá z toho snímku originální záležitost, která se díky skvělým hereckým výkonům pro mě skoro neznámých herců zaslouží to nejvyšší možné hodnocení a proto dávám zasloužených 100% a vřele doporučuji všem budoucím divákům. ()
Je to jako u Hitchcocka – když má někdo talent, stačí mu tři postavy a pár laciných interiérů. Christopher Nolan si poskládal velmi dobrý scénář a natočil ho tak bravurně, že nezbývá než smeknout. Ano, v Mementu možná dovedl hrátky s chronologií scén ještě dál, ale to neznamená, že by jeho debut s atmosférickou černobílou kamerou byl slabší. Jen ho prostě většina diváků viděla až po Mementu (eventuálně i dalších filmech). ()
Velmi dobře promyšlený thriller se 4 časovými rovinami ! , které se protnou v par excellence pointě. ()
Skvelý scénar a perfektne vybrané čiernobiele prostredie. Nolan zatiaľ ešte nikdy nesklamal. Mnoho zvratov, až sa človek niekedy strácal, ale vždy sa to vyvŕbilo do niečoho zaujímavého, nového. Pomerne krátka stopáž mi takisto veľmi vyhovovalo. Nadupané od začiatku až do konca. ()
To áno .. Nolan vykročil tou správnou nohou. Nápadité, atmosferické a s výbornou hudbou. ()
Název velice výstižný. Jenomže mne to sledování různě přeházených střípků ze života "zlodějů z nudy" začalo po krátké době rovněž nudit i otravovat. Navzdory zajímavé pointě jsem si připadal jako v depresivním bludném kruhu neustálého vzájemného sledování, okrádání a podvádění, ze kterého bych raději utíkal co nejrychleji okamžitě pryč. Doba, kdy mohla podobná témata vyvolávat u diváků šok, byla již i v roce 1998 nejspíš dávno za humnama. Zbyla z toho pozoruhodná forma, snímek mi vzdáleně připomínal některá kriminální dramata francouzské nové vlny ze sklonku 50. let (např. Bressonova Kapsáře). Zajímavé při tom zůstává, že nápad točit dokumentaristicky bez umělého osvětlení na černobílý materiál i zde vznikl a byl realizován z důvodu nutnosti pracovat s nízkým rozpočtem. Určitě vynikající filmařina a pozoruhodný debut slavného režiséra, ale pro mě osobně jaksi bez hlubšího osobního přesahu. 60% ()
Promyšlenost na vysoké úrovni, propracovaný film využívající hrstku herců je postaven na záběrech, které jsou časově posunuty (Memento), konec samozřejmě brilantní. Trochu mi zpočátku hlavní hrdina připomíná Tylera Durdena (Palahniuk, Ch.) a jeho pravdivý pohled na svět. Vynikající Nolanův počin. ()
Jsem rád, že jsem se k tomuhle filmu díky CT2 dostal. Zkopíroval jsem si ho, ale dostalo se na něj u mě až náhodou. Co mi při jeho sledování lahodí, tak je boj s všedností. Mám rád takové lidi, protože tenhle boj patří, či hlavně patřil i do mého osobního boje. I některé "fóry" beru jako dobré...Co mi ale zatím vadí, tak je jistá umělost při konfliktech, nahlížení do druhých, jako by to bylo přesně načasováno, což je vždy nedostatek u těchto komorních filmů...Víc se mi na podobné téma líbilo "Miss Monday", kdy si mladý filmař vybere ženu, která se mu jeví krásně a úspěšně, vleze jí do bytu, a zažívá její osobní život, kterým je draze vykoupený ten, který předvádí v práci, navenek. ...Ale možná, že ještě změním názor, protože jsem film viděl jen jednou, a určitě se na něj ještě budu koukat, až ho úplně nasaji, neb dosud se tak nestalo. ()
Following na mě bohužel působí dojmem filmu, který stojí na mrtvém bodě a jakmile dostane příležitost změnit se v mimořádné inteligentní krimi, nechopí se jí a dál si kráčí ve své stereotypní koleji, díky které mě, co se týče jeho popisu, napadá jediné slovo a tím je rutina. Nekonvenční záměr tu je patrný ve velké míře, avšak formální stránka...respektive černobílé zpracování má největší podíl na nezáživnosti. Překvapivý závěr je sice znamenitý, ale na celkový dojem rozhodně nemá zásadní vliv. Nolanova výjimečnost je však i zde nezpochybnitelná. ()
Nolan už při svém debutu dokázal jak talentovaný to je režisér což naplno ukázal o pár let později. Hodně se mi líbí scénář plný zvratů a nečekaných událostí. Herecky to sice není nic moc, ale to až tak tolik nevadí. ()
První Nolanův celovečerák je natočen na jednoduchou černobílou kameru, má jednoduchý příběh a všehovšudy se v něm vyskytují tři postavy. I tak ale dokáže zaujmout propracovaností jednoduchého tématu a konec se dá jednoduše nazvat dokonale promyšleným plánem, který předchozí dění obrátí o 360°. ()
Dvěma slovy: brilantní debut. Více slovy: Nolan se již ve svém prvním celovečerním snímku ukázal jako jeden z nejnadějnějších režijních talentů 21. století. Jeho prvotina překypuje znepokojivou atmosférou, které je docilováno zejména ponurým obrazem, depresivní hudbou a roztěkanými hereckými výkony, kterým přihrává nejednoznačné vedení vyprávění. To se sice naplno projevilo až v Mementu, ale i zde názorně ukazuje, jak zdánlivě jednoduchý příběh obohatit o tajemno a mnoho otázek, na které po prvním zhlédnutí nelze odpovědět. Nolanův mrazivý realismus podpořený prvky filmů noir, trochou surreality a promyšleným scénářem si klidně může podat ruky s nejchytřeji napsanými snímky, kterým náleží označení „puzzle film“. ()
Reklama