VOD (1)
Obsahy(1)
Snímek pojednává o obrodných společenských procesech, které se v Československu rozpoutaly během tzv. Pražského jara a také popisuje srpnovou intervenci vojsk Varšavské smlouvy na území Československa. Obrazový dokument o napjatých a vyhrocených situacích i událostech v srpnu 1968 - byl natáčen průběžně 1968-69, dokončen pak až v roce 1990. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (14)
Můj osobní problém je, že jsem podobně tematicky zaměřených dokumentů viděl více a Zmatek mi sice nabídl kvalitní informační standard, avšak vlastně nic navíc, co bych u „konkurence“ nenašel. Naopak mě docela iritovala hudba, tedy ne jako taková („Pjótra“ si rozhodně poslechnu rád), ale její použití, poněvadž mi přišlo, že se pomocí ní snažili tvůrci zbytečně křečovitě vyvolat ještě více emocí (jako by snad nestačilo téma samotné). Proto slabší 4*. ()
Co se Janu Němcovi podařilo natočit letmo, zdálky a roztřesenou kamerou, natočil Evald Schorm ve vyšší kvalitě v rozsahu středometráže. Z použití Čajkovského do podkresu zamrazí. ()
Silná záležitost! Tíhu doby umocňuje tichost snímku podtržená vážnou hudbou, která podkresluje většinu filmu. Jen mne stále fascinuje ta myšlenka socialismu s lidskou tváří. Vždyť zemi chtěli vládnout zas jen a jen komunisté, co na tom, že se trochu ohlédli a lehce uznali pár ,,přešlapů'' za Stalina? Úsměvné bylo hlavně zdůrazňování, že obroda nesmí znamenat anarchii a odklon od socialismu, marxismu a internacionalismu... Kamera byla skvělá!!! Když vidím sílící komanče dnes, pak si stále více přeji ať mír dál zůstává s touto krajinou... * * * * ()
Asi to nejautentičtější, co lze ze srpna vidět. Snímek filmových tvůrců, kteří po těchto dnech již nesměli býti filmovými tvůrci. Jasný pohled na to, že společnost chtěla socialismus, ovšem jiný, než si představovali soudruzi v Kremlu. I "odbojové" shromáždění ve fabrice, členů vlády, se stále nazývalo soudružské. Dubček nepochybně ukázal, že to lze i jinak, ovšem tato revolta neměla po krvavých 50. letech šanci na úspěch. Ulice plné odkazů z lidu. Lidová demokracie se zhroutila, nastává zmatek. Jedna výzva o odsouzení situace střídá druhou, nakonec ovšem nezbývalo nic jiného, než snímek schovávat dalších 20 let. ()
Jeden z nejucelenějších pohledů na nenávist proti okupantům Československa je pro mě zajímavý i nově objeveným nápisem „Co řekneš doma své mámě - u nás jsou mrtví." ()
Autentické záběry z pražských ulic, včetně plamenných proslovů tehdejších reformních politiků v rámci mimořádného (a utajovaného) vysočanského sjezdu KSČ, toho o srpnové okupaci vypovídají nejvíc. Není třeba zbytečných slov. ()
Hodně sugestivní svědectví o okupaci. Škoda, že tam byly puštěný projevy těch politiků, místy to působilo rušivě. Kamera Miloty je opravdu vynikající, působí to opravdu hodně dobře a autenticky. Jinak je to podobný jako týdeníky, ale mnohem víc emotivnější, protože se tu moc nemluví. Přesto desetiminutový filmek Ticho, který běžel hned potom, na mě zapůsobil mnohem víc. ()
Jj, přinejmenším vojenská intervence, prakticky však jednoznačná okupace. ___ Dokumentární černobílé záběry z ulic, zasedacích síní a závodních hal za doprovodu Čajkovského Labutího jezera, aby bylo hned jasné, jaké to cizí labutě přiletěly na československý rybníček. Nejzajímavější však jsou hlasové záznamy bývalých státníků a straníků znějící na pozadí těchto obrázků. ___ Čím se obecně liší události z let 68 a 89 včetně čínského Náměstí nebeského klidu? Ve své podstatě jen ochotou či vůlí k zásahu do vývoje situace nebo naopak stáhnutím se a nechutí zasahovat, kterou projevily nebo ukázaly mocenské špičky v té či oné době a situaci. Národ en masse měl rozhodující vliv jen v dobách, kdy ještě neexistovaly tanky a síly obou stran byly vyrovnané. Ostatně historie je jen interpretace autenticity. ()
Beznaděj revival z pouličních výjevů, klasické hudby a proslovů Vysočanského sjezdu. kam. Milota + Kallista ()
Ano... ()
Beze slov. ()
V titulcích filmu uvedeno: rok výroby 1989. ()
Na tomto filmu (který jsem měl možnost shlédnout v rámci jedné konference pořádané ÚSTR) je nepopíratelně vidět podpis S.Miloty. Jinak takový lepší a delší týdeník. ()
Jesti to byl režisérův záměr, nevím, ale já v těch kontrastech (obrazu a zvuku, první a druhé části filmu) vidím trefné vyjádření kritické situace, na kterou nedokázali představitelé státu adekvátně reagovat. Tanky a krev v ulicích doprovází veselá hudba, pohřeb oběti okupace bezobsažný projev stranického představitele, záběry z operací okupačních vojsk v ulicích následuje reportáž z vysočanského sjezdu KSČ. ()
Reklama