Réžia:
Jasmila ŽbanićScenár:
Jasmila ŽbanićKamera:
Christine A. MaierHudba:
Antoni Komasa-ŁazarkiewiczHrajú:
Jasna Đuričić, Izudin Bajrović, Boris Ler, Johan Heldenbergh, Raymond Thiry, Boris Isakovič, Emir Hadžihafizbegovič, Reinout Bussemaker, Teun Luijkx (viac)Obsahy(1)
Bosna, júl 1995. Srbská armáda sa blíži k Srebrenici, ktorá je vyhlásená za „bezpečnú zónu“ OSN. Desaťtisíce ľudí utekajú zo svojich domovov na blízku základňu OSN. Prekladateľka Aida, pracujúca pre OSN, dôverne pozná situáciu na základni i mimo nej. Bojuje s neúprosne sa krátiacim časom, aby našla cestu z blížiaceho sa pekla pre obyvateľov mesta i jej najbližších. (ASFK)
(viac)Recenzie (154)
„Ále, kráčím si takhle vstříc pěkně zkurvené životní mizérii, přičemž u toho budu dost hustě sugestivní, místy až močopudná, taxi holky a pupušové určitě nachystejte kapesníky.“ Dramaticky docela silný až tísnivý film, u kterého si rozhodně nebudete vesele podupávat Verdiho árie či pobrukovat Sienkiewiczovo libreto k nim, jak by mohl název napovídat. Válka je prostě zmrd, kor válka mezi necivilizovanými animálními hovady na obou stranách, kterou pak vesměs odsírají civilisté. Je sice trochu tendenční svinstvo, které leckomu může černovybělit historické události, už tak oběma stranami 25 let post coitum brutálně zkreslované, vyobrazit Srby jako největší kundy a nezmínit, co za SS zvěrstva poturčenecký dobytek z ARBiH pod vedením snad nejhoršího (a asi i nejvychcanějšího) válečného zločince celého konfliktu, Nasera Zkurviče, jenž paradoxně vyklouzl z celé té Haagské frašky, neméně masově prováděl před Srebrenicí etnickým srbským civilistům v rámci účelových provokací, čistek i čirého sadismu. Takže si pěkně zachovejte divácky odstup, jediná pravdivě černobílá věc na celém spektáklu bylo vyobrazení obvyklých zpolitizovaných impotentů z UNPROFOR, kteří naslibovali bezpečné zóny, načež hezky Mladičovi nashromáždili celé porážkové stádo a arivederči, čímž jsou de facto za celou tu masárnu úplně stejně odpovědní. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film ... ... ... Zlatý Lev - výběr ()
Strhující a klaustrofobní podání jedné z největších tragédií moderních dějin. Tohle není jen necelá dvouhodinovka dějepisu, nýbrž hlavně vysoká škola filmařiny z hlediska práce s atmosférou, prostorem i silným námětem. Více zde. ()
Srebrenica, srbské milice, generál Mladič, etnické čistky, masové hroby...bolavý film... ()
„VÍTE, CO SE TAM VENKU DĚJE?“ … „NEKOMPLIKUJTE TO JEŠTĚ VÍC. DĚLÁM MAXIMUM V RÁMCI SVÝCH KOMPETENCÍ…“ /// Srebrenica 1995 – další důkaz neschopnosti OSN. Téměř dokumentárně natočený válečný drama předvádí deprimujícím způsobem kousíček z historie lidstva. Tady je celkem jedno, jestli jste Srb, Bosňák nebo Chorvat. Boj zoufalý matky o přežití její rodiny, přestože je pod ochranou OSN – na tohle by ti páprdové z New Yorku a Nizozemska neměli nikdy zapomenout /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jedu jen kusy podle historie. 2.) Jsem hrdej voják UNPROFOR (a navíc Holanďan). /// Thx za titule „desade“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Dvou hodinová přehlídka dějepisu i mrazivé strhující drama o genocidě v Sebrenici! Filmů z 2. světové bylo spousta, ale film o největší tragédii moderních dějin přišel až teď. Dlouho jsem film odkládal, ani výhra oscara mě nepřesvědčila, ale stala se z nouze ctnost a já dal filmu šanci. Ikdyž bych uvítal nějakou válečnou akci, či detailnější popravy, jedině tak snaha šokovat dokáže zafungovat, ale získalo si mě to i tak. Má to naštěstí skvělé tempo, hlavní hrdinka Aida pořád někde běhá, řeší a snaží se zachránit svou rodinu před popravou. Emoce celkem zafungují, atmosféra je mrazivá a rozhodně se jedná o situaci, ve které by se nikdo z nás ocitnout nechtěl. Herecké výkony taktéž na úrovni a OSN se ukázalo v né hezkém světle. 75% ()
Jakmile jsem uviděl jméno na režisérském postu, bylo mi jasné, že se spokojenost nemůže dostavit. Svými dosavadními kousky mě Jasmila Žbanič nedokázala na rozdíl od filmové kritiky o svých kvalitách přesvědčit. Ani Aida neoplývá darem své diváky strhnout, stejně jako u předchozích prací Žbanič jsem měl pocit nevýrazné práce s filmovým obrazem a neschopnosti vyvolat u diváka emoce v místech, které by si to zjevně zasloužily. Po umělecké stránce sice jen průměrné, ještě je tu ale výbušné téma největšího masakru s příchutí genocidy od 2. světové války na teritoriu Evropy... Lehce tedy přimhouřím oko abych si obhájil čtvrtou hvězdičku a 70 % celkového dojmu ()
Pro Aidu není zas tak podstatné kdo, kde, proč a nebo kdy to všechno začalo. Podstatné je tady a teď a když ne my, tak v návalu pochopitelné sobeckosti moji nejbližší. Obnažování charakterů při krizích lidskosti je téma, které se sice složitěji vyhýbá repetitivnosti, ale svou naléhavostí to s trochou tvůrčího umu dokáže kompenzovat. Jinak to můžeme brát i jako marnou snahu o holandskou omáčku. Másla bylo pod modrými přilbami dost, chyběly ale vejce.. ()
Nenechte se mýlit, není to film o osobním hrdinství, ale studie mechanismů osobních zbabělostí, v čele s tou Aidinou. *** Je nicméně zajímavé, jak taková přímočará, neproblematická studie zbabělosti dokáže zaslepit tolik diváků, když se jedná o hlavní postavu. Resp. jak se nám od časů minulých generací posunulo vnímání toho, co je hrdinství. *** Zbabělost a slabost je lidská, sobectví také, nadto jedno s druhým úzce souvisí. Lze pro ně mít i pochopení, lidé jsou slabí, opravdový hrdina je málokdo. Málokterý divák by asi měl problém rozpoznat zbabělost u Aidina muže (který chce na vyjednání s Mladičem poslat místo sebe ji), u hlavního lékaře (který mlčí, i když ví, že vypravená auta s raněnými do nemocnice nedojela), u holandského zmocněnce OSN či jeho zástupce, kteří dál slibují bosenským občanům bezpečí a ochranu, i když vědí, že ji nemohou zaručit, a dokonce i když je jim čím dál jasnější, že sekundují u přípravy nemyslitelného masakru. -- Tak proč je totéž tak těžké vidět u hlavní postavy? Aida je srebrenická učitelka angličtiny, díky čemuž má proti svým spoluobčanům a sousedům obrovskou výhodu - má informace z první ruky, získává pozici tlumočnice, má výsadu ochrany OSN, a nic z toho neváhá použít, aby protekčně zachránila svoje dva syny a manžela - ale sobecky a slabošsky jen je, zatímco ostatní své známé a přátele a všechny vyděšené sousedy odhání mávnutím ruky, odbývá prostým "nevím", zavírá před jejich osudem oči i svědomí a nakonec jim neřekne pravdu a pošle je smrt. *** Aida, která má potřebné informace, chápe souvislosti, vidí, k čemu se schyluje, má i jedinečnou příležitost se svými lidmi svým jazykem mluvit, včas, může je všechny varovat, Aida, která má i v poslední rozhodnou chvíli v ruce megafon a může varovat aspoň ty uvnitř základny OSN, že když se vydají do rukou srbských vojáků, OSN jim nezaručí bezpečí, tahle Aida, která e právě může stát srebrenickou hrdinkou a varovat svůj lid, mlčí a nechává je všechny důvěřivě odejít na porážku, a všechny svoje síly se mezitím snaží vynaložit na to, aby její tři muže stejný osud jako ostatní nepotkal. Právě to se jim stane osudným, možná že kdyby nesobecky, hrdinsky, zburcovala všechny včas, někomu by se podařilo se zachránit, možná by se vojákům vzepřeli, možná utekli, možná by mezi zachráněnými byl i někdo z těch jejích... to už se nedozvíme. *** Nenechte se mást, nesoudím historii: mluvím o chytrém filmovém dramatu, které to staví jasně: sledujeme Aidu, která sobecky a slabošsky upřednostní svoje nejbližší před všemi ostatními, která není hrdinkou, která nikoho ze svých bližních nevaruje, která je zapře, sledujeme Aidu, která sice je možná ke všemu ponížení ze zoufalství odhodlanou matkou, schopnou střelit své děti do nohou, ale která rozhodně není hrdinkou. Sledujeme Aidu, která prodala svůj lid za lichou, malou, osobní naději, a jejíž rodina to nakonec odnesla s ostatními o to krutěji. Sledujeme Aidu, jejíž ztrátu - na rozdíl od mnohých jiných - lze sledovat téměř! se zadostiučiněním... ale rozhodně nesledujeme hrdinku. *** Film je mistrným dramatem, i pro to dokonalé budování vtahující doku atmosféry, tak působivé, že je asi opravdu těžké nepodlehnout a držet ustavičně ve vědomí, že se opravdu díváme na dramatickou (divadelní zkušenost se v režisérce nezapře, skvěle zúročená s tou dokumentaristickou) studii mechanismů různých odstínů zbabělosti, jež dohromady umožnily, aby se pod záštitou bezzubého OSN odehrálo takové zvěrstvo - pochopitelné, lidské zbabělosti na škále, na jejímž jednom vypjatém konci se nalézá ta Aidina. *** Jen ten epilog po letech mi přišel snad už trochu zbytečně doslovný, aniž by ještě přinášel něco významně nového. Ano, opět je to Aida, ta která nese větší podíl než ostatní na těžkých ztrátách všech, kdo se rozpláče až nad ostatky svých vlastních dětí, ale nad jinými ne. A opět je to Aida, kdo sobecky a zahořkle nepřijímá, že všichni společně musí nějak pokračovat dál, a vyhání zaskočenou ženu s malými dětmi ze svého někdejšího bytu, který už pro osamělou ženu stejně ani není vhodný, i kdyby pro ni nebyl plný nočních můr, trýznivých vzpomínek... Jak se se svým svědomím vyrovnávají ostatní, jako muž oné ženy, o tom film nepojednává, ale my sledujeme Aidu - Aidu, která to nedělá, učitelku, která se nepoučila, antihrdinku, která si ani později neuvědomuje své pochybení, provinění, svou větší odpovědnost za osudy druhých. *** Praha, Světozor. *~ () (menej) (viac)
Půl století od konce druhé světové války si Evropa připomněla, že Homo sapiens nemusí vždy znamenat člověk moudrý. Válka v Jugoslávii, to jest kromě jiného masakr ve Srebrenici, později dokonce uznaný za genocidu. Okolo plánovaného vraždění vesměs mužů a chlapců muslimského vyznání sledujeme příběh bosenské učitelky Aidy, která (místy marně) pobíhá po základně, snaží se překládat a po očku neustále sleduje stoupající napětí a zejména svého muže a dva syny, protože vojáci srbského velitele Ratka Mladiće už mají téměř prsty na spoušti. Stejně jako u většiny zfilmovaných tragédií je to i tentokrát intenzivní a funkční. Do spletitosti onoho konfliktu nicméně úplně nenahlédneme. Zpracováním/uchopením je mi přeci jenom bližší třeba Greengrass (a jeho syrová Krvavá neděle, Breivikovo řádění či Let číslo 93). ()
Tento film mi doslova dvihol tlak a od zlosti som penil a nadával celý film. Nie, nie na film, ten je mimochodom veľmi kvalitný, zarýva sa pod kožu postupne a naozaj dráždi po celú stopáž. Veľmi realistický, presvedčivý, takmer až dokumentárne pojatý film. Hlavná postava Aida kladie jednoduché otázky, ale dostáva na ne nepochopiteľné odpovede. Presne som vedel o akom masakre bude film rozprávať, ale v tomto filme sledujeme to čo mu predchádzalo. Ako oklamať davy ľudí tak, aby poslušne robili presne to čo chcete? Komu scény s nastupovaním do autobusov nepripomenuli nastupovanie Židov do vagónov, ktorí boli rovnako oklamaní? Celý film sledujeme bandu amatérov v modrých prilbách, ktorí mi ako som spomenul dvíhali tlak po celý film. Totálna neschopnosť, ktorú Srbi dokonale vycítili sa ešte ako tak prepáčiť dá, ale tá neochota pomôcť, urobiť niečo najviac aj vo chvíli keď sa všetko začína rúcať, to je neuveriteľné. Títo "šmolkovia" si urobili meno a hanbu na sto rokov dopredu. Áno, boli tam, ale nič viac. Po filme som ešte pár hodín rozdýchaval zlosť. 80%. ()
Strhujuca vojnova drama a kruta pripomienka co sa este nedavno dialo nedaleko od nas. Je to napinave, svizne a nevtieravo dojimave. Plakal som. 9/10 ()
Velice silný příběh, který dokazuje na diváka přenést podstatně více uvěřitelnějších emocí než největší hollywoodské dojáky. Tady jde doslova a do písmene o život. Aida běhá, prosí, vymýšlí, žadoní, podvádí jen aby uchránila svou rodinu od jisté smrti. V závěru divákovi docvakne, že každá válka jednou skončí a vy se musíte třeba po zbytek života koukat nepříteli do xichtu! 80% ()
Nepříjemný, vyčerpávající film, v němž ženská protagonistka v prostoru jediné evakuační fabriky pomyslně prošlape nikoli plesové střevíce, nýbrž sněhule sibiřského důstojníka. Dojem nevyhnutelného selhání veškerých chaoticky organizovaných snah se vtírá pod kůži a my jen odevzdaně sledujeme, kdy a jak k tomu dojde. A byť po nás film nevyžaduje nějaké hlubší zapojení a jeho sdělení funguje velmi univerzálně, konec nás opravdu zmrazí. Když už rekonstruovat tragické kapitoly dějin s důrazem na přehlíženou a přitom výsadní woman-power, pak právě takhle - a Jasna Duričic předvádí úžasný výkon, za který by si zasloužila všechny Oscary světa. 85 % ()
Humanitární krize jugoslávského konfliktu a neschopnost OSN z první řady - no neber to soudruhu.... ()
Suverénně největší depka od HBO Černobylu. ()
Minimálne v európskych končinách by som novinku režisérky Jasmily Žbanić púšťal na základných a stredných školách ako súčasť dejepisu. Film nie je explicitný, aby ho nemohli sledovať neplnoletí, no zároveň je dostatočne intenzívny na to, aby aj deti pochopili vážnosť tejto tragédie. Osobne by som však prijal, keby tvorcovia vo väčšej miere poukázali na hrôzy, ktoré spáchali jednotky smrti Radka Mladiča. Myslím, že by to lepšie podčiarklo výpovednú hodnotu Quo vadis, Aida?. ()
Výborná evropská filmařina na velmi vysoké úrovni. I když od prvních minut víte (nebo alespoň tušíte), k jakému závěru to celé nejspíš směřuje, hltáte veškerý ubíhající záběr a s tím spojené snažení hlavní hrdinky každým svým dechem. Quo Vadis, Aida? je poutavý film o marnosti a přesto důležitosti nevzdávání se, i když se často zdá, že celý svět hraje proti vám. [KVIFF 2021] ()
Tísnivá obžaloba OSN, které je vhodné pro vykecávání vysloužilých politiků, ale všemu zvěrstvu pouze tupě přihlíží. Vždy se najde nějaký psychopat, který má potřebu mít na rukou krev. Ale měla by se konečně najít mezinárodní organizace, která mu v tom dokáže zabránit. ()
Nevedel som, že táto udalosť je nielen hanbou srbskou, ale aj holandskou... a nakoniec aj každého, kto jej mohol zabrániť zo širšieho uhľa pohľadu, čiže aj všetkých, kto sa na konflikte zúčastňovali a kto ho chcel aj aktívne ukončiť. Tu tej aktivity príliš vidno nie je. Žbanič musela vymyslieť spôsob, ako film o Srebrenici nakrútiť tak, aby bol pozerateľný, t.j. diváci netrpeli neustále pohľadmi na vraždenie a utrpenie civilistov. Naopak sa jej podarilo nakrútiť film, ktorý je po celý čas napínavý a drží pohromade, s hlavnou postavou sa ihneď stotožníte a aj tak tú hrôzu cítite, ale film si užívate ako kvalitnú a informačne dôležitú filmárčinu. ()
Reklama