Réžia:
Siân HederScenár:
Siân HederKamera:
Paula HuidobroHudba:
Marius De VriesHrajú:
Emilia Jones, Eugenio Derbez, Troy Kotsur, Ferdia Walsh-Peelo, Daniel Durant, Marlee Matlin, Amy Forsyth, Kevin Chapman, John Fiore, Owen Burke (viac)Obsahy(1)
Ruby je dieťa nepočujúcich rodičov a ako jediná v rodine počuje. Keď v sebe nájde vášeň pre hudbu, Ruby sa musí rozhodnúť medzi rodinnými povinnosťami a svojimi snami. (Apple TV+)
Recenzie (202)
Film sa v podstate pozeral sám, a to hudobné filmy bohvieako nevyhľadávam. Postavy prirodzené, námet zaujímavý, hudobný doprovod tiež fajn a nevadila ani stopáž. Prekvapilo ma, že ide o americký remake zahraničného fimu. To však nie je pri americkej produkcii nič nové; akonáhle sa niekde objaví úspešný cudzokrajný film, Amíci si zákonite musia urobiť svoju júesej verziu, ktorá obvykle býva výrazne horšia. CODA však bola svetlou výnimkou. ()
Trivialita se srdíčkem. Další teenager chce opustit rodinu, která ho potřebuje, aby dosáhl něco víc, aby uplatnil talent. A tak to všichni řeší. Jenomže snad poprvé v americkém filmu s hluchoněmými postavami a posunkovou řečí. Snímek sice námětem a klíčovými scénami kopíruje evropský originál Rodinka Belierových z roku 2014, ale přidává do něj i množství nápadů, a jako celek je perfektně zrežírovaný a zahraný. Oscar za film roku? Film nebyl natočen za účelem dostat ho, byl natočen ženou a s již zmíněným srdcem a vypravěčskou invencí přibližuje život handicapovaných. Takže všechny predispozice. ()
Oscar 3 : Nejlepší film, Herec VR - Troy Kotsur, Scénář - A ()
Poměrně věrný remake francouzské komedie Rodinka Belierových. Režisérka a scenáristka Siân Heder zejména víc rozpracovala vedlejší postavy a do rolí neslyšících vybrala herce, kteří sami neslyší, takže si můžeme užít výborného Troye Kotsura. Ten svým uvolněným projevem hodně přispívá k tomu, že scény ze života neslyšících působí autenticky. Ve skutečnosti autentičtěji než hlavní linie s Rubyinou pohádkově snadnou proměnou z ostýchavé outsiderky ve schopnou mladou zpěvačku. Bez trojice nestereotypních neslyšících postav by byla CODA jen další banální film o dospívání a cestě za (americkým) snem. Ústřední konflikt mezi rodinou a zpíváním není na dvě hodiny dost nosný a nevytváří velké napětí, protože tušíme, jak to všechno dopadne. Tvůrci kvůli zachování pohodové atmosféry sympatickým postavám nestavějí do cesty větší překážky. Naopak jim vše maximálně ulehčují. Ve škole Ruby zamilovaně pokukuje po spolužákovi. O pár scén později je zrovna s ním vybrána pro duet. Ruby si před přihlášením do sboru zpívala jen pro sebe. Přesto má od začátku vyškoleně znějící hlas. Podobně lehko mizí další potenciální komplikace. Rodina je při obchodování s rybami vykořisťována? Neva, začne ze dne na den podnikat na vlastní pěst. Ruby si nemůže dovolit platit další studium? Není problém, existuje přece stipendium. Klavíristka nezná píseň, kterou si Ruby vybrala? Určitě se včas objeví někdo, kdo ji zastoupí. Hlavně žádný stres. Rossiovi si jako nositelé výhradně pozitivních vlastností nezaslouží žádné velké trápení. Krom toho, že se živí rukama a neslyší, se o nich prakticky nic nedozvíme. Jako kdyby žili ve vakuu bez politiky, kultury či náboženství. Prostředí neslyšících příslušníků pracující třídy je jen plonkovou kulisou pro inspirativní příběh jedné teenagerky. Možná je ale stylistická opatrnost a podřízenost klišé účinným způsobem, jak širšímu publiku stravitelně představit život komunity, která se v médiích vyskytuje jenom vzácně. Každopádně, pokud CODA přes malou režijní invenci a minimální osobitost funguje, pak ne jako film o neslyšících (kteří představují jen stafáž v tuctovém příběhu slyšící protagonistky), ale jako dramedy, v níž je vše vypočítáno tak, aby to vyvolalo slzy nebo smích. 65% ()
Chápu, že pokud neznáte francouzský originál Rodinka Belierových, může pro Vás být tento srdceryvný příběh přesně to, co tne do srdce a zároveň pobaví tou správnou feel good atmosférou. Francouzský originál je ale přeci jenom vtipnější a zaslouží si lepší hodnocení. Zbytek je ale v pohodě a oceňuji, že tu tvůrci zaměnili prostředí farmy za prostředí rybářského amerického maloměsta. ()
║Rozpočet $10miliónov║ Tržby USA ║ Tržby Celosvetovo $2,237,618▐ Nečakal som veľa, lebo Oscarové filmy posledných rokov boli neskutočne suché bláboli ale tu tá ľahká artovosť fungovala náramne. Výborne uvoľnená, miestami aj trochu dramatická dejová zápletka držala pozornosť po celý čas, no proste lahoda a pohoda. Nadmieru príjemný film. Herecky poctivo zahrané, dokonca aj Eugenio Derbez tu dosť zapasoval, sadol. /80%/ ()
Anglický název CODA znamená dítě neslyšících rodičů, ale také je to hudební termín. Ruby je jediná slyšící členka její rodiny, rodiče i bratr jsou hluší a tak jsou z části závislý na pomoci od Ruby, která před školou musí stíhat práci na lodi. Film je velmi oči otevírající v tom, jaké to asi je žít v rodině neslyšících, kdy si nejsou vědomi rámusu, který tvoří. Ať už při zavírání dveří, prdění nebo sexu, což v případě rodičů může být opravdu nepříjemné. Ruby jako překladatelka znakové řeči je také pojítko mezi světem jejich rodiny a okolním světem. Navíc Rubyina největší vášeň je zpěv a tak je tu velká propast a nepochopení mezi rodiči a dceřinou vášní. Velice rychle jsem se zažral do života těchto lidí, protože jsou krásně napsaní a zahraní. Coda je taky nečekaně vtipný film, který ze mě dostal několik solidních hlasitých smíchů. Film má skvostné podpůrné postavy, jako učitel hudby, který je drsný, ale taky fér a podporující. Každý by chtěl mít takové učitele. Krásný film o balancu mezi podporou rodiny a její závislosti na vaši pomoci a o dospívání jedné mladé slečny, která má unikátní dar pro vnímání hudby. ()
Americký nezávislý remake úspěšného francouzského filmu - a přesto jsem byl dojat. Osobně nechápu tu úpornou potřebu Američanů remakeovat úspěšné neanglicky mluvené snímky (jaky by nestačilo originální film kvalitně nadabovat), když kvalit originálu bývá málokdy dosaženo - tady jsem ale narazil na světlou výjimku - americký remake je subjektivně povedenější než jeho francouzský předobraz Rodinka Belierových. Důvody shledávám dva - jednak že jde o remake v intencích poetiky americké nezávislé kinematografie, který mi jakožto ,,žánr" sedí a mám ho rád, přesně tyhle typické Feel-Good Movies, a jednak taky proto, že narozdíl od frankofonní hudební oblasti mi je ta anglosaská anglicky zpívaná hudba mnohem bližší - a když na americké střední škole děti ve sboru zpívají písně od Davida Bowieho, je to i kus mého hudebního vkusu a mé hudební historie...narozdíl od francouzského rocku a popu... A když už se bavíme o hudebním filmu, nebo filmu inspirovaném hudbou, nelze se ubránit srovnání s šest let starým snímkem Whiplash, který se mi subjektivně moc nelíbil a dodnes jsem nepochopil ten hype kolem něj, navíc jsem ho vnímal spíše jako snímek skoro sportovní, ten souboj mezi učitelem hudby a jeho studentem, hudební výkony založené na drillu a tvrdém tréninku, bez emoce a prožitku, pak V rytmu srdce je jeho pravý opak - krásný a čirý snímek o HUDBĚ, ale i o jinakosti, obtížném období dospívání, emancipace dětí od své rodiny...a také o lidských handicapech a tělesných i sociálních omezeních...a v neposlední řadě film velmi humorný, kdy se o komediální rozměr stará především rybářská neslyšící rodinka v čele se svérázným otcem... ()
Děj nepřináší nic extra nového, ale to staré přináší skvěle. Ozvláštněno je to hluchou rodinou, což je nečekaná sranda. Navíc postavy jsou fakt sympatické. No a na konci jsem bulel. ()
„TY JSI TA HOLKA Z NESLYŠÍCÍ RODINY? SLYŠÍŠ JEN TY? A ZPÍVÁŠ? ZAJÍMAVÝ…“ Hele… a vono to fakt zajímavý je. Příběh o obyčejnejch lidech…. Nebo spíš je to příběh Ruby, plnej svištění rukou a jejích problémů. Je to o sympatiích. Ne k neslyšícím, ne k rybolovu, ale právě k tý holce, týnejdžerce, která nemá čas bejt týnejdžerkou. A vlastně celkem nenápadně ten film vypovídá o těch (VŠECH!) neslyšících strašně moc, takže i za ně třepetám prackama. A toho Oscara jim přeju! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Baví mě, když se zrodí hvězda. 2.) Vždycky jsem chtěl vidět hluchoněmýho na koncertě. 3.) Neznám tuhle rodinku. /// Thx za titule „Karel Himmer“. PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
„Choď.“ Doják roka. Je to o 10 minút dlhšie, než bolo nutné a neoriginálny, predvídateľný scenár je plný klišé. Lenže na poli feel good to valcuje. V druhej polovici sa nachádza tak veľa scén, z ktorých sa vám bude zastavovať srdce, až to nie je pekné. Svojím spôsobom nový Billy Elliot. Možno mi chýbalo, že nepotiahli dej viac dopredu. Nejaké veci sa stratili v preklade (blbé spolužiačky, romanca neromanca s rovesníkom, z ktorej v podstate nič nevyplýva, bratovo postavenie sa na vlastné nohy). Ako to bolo v nasledujúcich rokoch? Spomínate na krásnu bodku po rokoch z divadla z Billyho Elliota? Tu nič také nie je. Chýba to. Ale i tak sú to jasné 4*. Z hercov neviem, kto bol najlepší (keďže všetky postavy sú psychologicky kvalitne a uveriteľne spracované), ale asi jedinečný Eugenio Villalobos ako nezameniteľný učiteľ hudby. A k tomu skvelé You´re All I Need To Get By. ()
Ani nevím, kdy mě naposledy takhle nějaký film pořádně chytl za srdce. Přitom možná nebýt celosvětového uvedení na Apple tv+ bych si jej ani nevšiml. Coda je skvěle natočený a výborně zahraný a zaspívaný film (úchvatná Emilia Jones, ale celá rodina je vybrána precizně + učitel Eugenio Derbez), který v člověku zůstane i po závěrečných titulcích. Ano, najdou se i dlouhé pasáže, kde se malinko zpomalí, ale v celkovém kontextu filmu se jedná o výjimečný feel good kousek, který doporučuji povinně všem předplatitelům této čím dále lépe si vybírající VoD služby a těm co nemají, to doporučuji zkusit. ()
Vždy se mezi těmi „velkými“ filmy s oscarovými ambicemi objeví nějaká milá nezávislá vlaštovka, která potěší umělečtěji zaměřené publikum. Má výborně napsané dialogy, skvostné herecké výkony, příjemně černý humor, neplýtvá sentimentem. A hlavně vypráví o zcela obyčejných věcech. Tentokrát je takovým kusem CODA. Jeden z nejchválenějších nezávislých filmů poslední doby nezklamal. Každopádně k těm obyčejným věcem, no, máme tu totiž dospívání slyšící dívky Ruby v úplně neslyšící rodině, která na ni (logicky) dost spoléhá. Od rodinného rybářského byznysu až po lékařské prohlídky s ošemetnými sděleními doktora. Jenže Ruby má trochu jiné sny, protože si jejího pěveckého talentu všimne učitel hudby. A předloží před ni možnost dostat se na bostonskou konzervatoř. Takže tu máme očekávané dilema mezi vlastními touhami a závazky vůči rodině. Je to samozřejmě průhledné a postupně si přesně odškrtáváme jednotlivé položky z pomyslného seznamu á la trnitá a nijak objevná cesta za svým snem (ostatně trochu rychle vystřelí nahoru). Ruby čelí neustálým drobným bitvám v rodině, která ji mimo jiné opakovaně uvádí do rozpaků. I projevy náklonosti s jejími jednotlivými členy jsou kvůli jejich handicapu „zvláštní“, samotný humor však pramení z daných situací přirozeně. A ač to na první dojem vypadá jako kalkul, tvůrci k látce přistoupili s velkou pokorou. Emilia Jones vypadá, že znakovou řeč ovládá celý život. Každá emoce, kterou prožívá, uhodila hřebík na hlavičku. Skvělí jsou i Troy Kotsur a oscarová Marlee Matlin, která byla v Bohem zapomenutých dětech zjevením. Herci, kteří jsou oba ve skutečném životě neslyšící, odvádějí vynikající práci. Stejně jako temperamentní Eugenio Derbez, který pokud dostane slušný scénář, a ještě lepší dialogy, dokáže divy. Milý a čistý kus o hudbě a jinakosti. ()
Velice příjemný film dělaný od srdce. Film jede jasně podle šablony a už samotný popis je jasně předurčen ke ždímání emocí, ale film to dělá takovým tím přirozeným a nevtíravým způsobem. Emoce fungují přesně na místech, kde by měly. Velice milé překvapení. ()
Film do nálady. Řval sem furt. [Apple TV+] ()
Nič výnimočné a trochu dlhšie, než by sa patrilo, no poteší. Univerzálny príbeh, super herci a nejaká tá sociálna kritika. Proste pekné feel good indiečko, ktorých sú stovky, no raz za čas sa oplatí otrepané hodnoty zopakovať. 7/10 ()
Upřímně věřím, že tohle je zcela zasloužený oscarový vítěz. Oproti nedávným srágorám se mě CODA moc líbila a určitě si ji v budoucnu moc rád znovu pustím. Ten příběh je sice trošku klišé, ale postavy mě byly moc sympatické a ke konci jsem se nějakému očnímu zvlhnutí nevyhnul. Moc pěkné to bylo. 80% ()
Ruby se nezastaví od rána do večera. Rodina jí jakou jedinou slyšící potřebuje každou chvíli, ona by se však mnohem raději prozpívala až na prestižní univerzitu. Na první pohled tuctový příběh okouzlí hereckými výkony (především Emily Jones v titulní roli Ruby je vyloženě na Oscara) a na konci dojme i největšího cynika. Vynechat tuhle pohodovou indie laskominu by byla velká chyba. ()
Co tím chtěl autor říci? To nevim, ale pokud upozorňuje na to, že jde o snímek který je inkluzivní (což jedině podporuju), nevypovídá to nic o jeho kvalitách.... PS: tohle hluchoněmý low-cost melodrama že vyhrálo Oscara za nejlepší film a scénář? Nevěřím svým uším. ()
V Americe bývá zvykem, že se sem tam nějaký úspěšný zahraniční film dočká americké předělávky. Došlo tak na americkou předělávku Nedotknutelných, po dánských Bratrech došlo na americké Bratry, dle Volavky vznikla Skrytá identita a dle japonského Ringu vznikl americký Kruh. V rytmu srdce režisérky a scenáristy Siân Heder je poté remakem francouzské komedie Rodinka Belierových, a Apple TV+ nyní může těšit, že je V rytmu srdce horkým kandidátem na Oscara. Nutno je ovšem zmínit, že V rytmu srdce není kandidátem jen kvůli silnému tématu, obsazení skutečných hluchých herců do rolí hluchých postav, ale také i díky tomu, že jde o ten typ filmu, který dokáže zahřát srdce na tom pravém místě. V rytmu srdce je jedním z nejpůsobivějších coming of age příběhů za poslední dobu. Tato nezávislá záležitost je možná tak trochu předvídatelná a v průběhu snadno vyvolá pocit, že tohle divák už někdy někde viděl. Nikdy to poté není ta psychicky nepříjemná záležitost, která by se chtěla u diváka krve dořezat, má to být pořád především feel-good záležitost, neznamená to ovšem, že by v sobě neměla sílu. Především i díky naprosto skvělým výkonům. Emilia Jones je v hlavní roli Ruby naprosto fenomenální. Kvůli roli se poctivě naučila znakovou řeč, celý film na ní poté stojí a ona přesně působí tím dojmem, že si to uvědomila. A do té role dala naprosto vše. Fenomenální jsou poté i Marlee Martin jako matka Ruby Jackie, především Troy Kotsur jako otec Ruby Frank je poté tím náhlým hereckým objevem, který si aktuální pozici favorita na Oscara za nejlepší herecký výkon ve vedlejší roli absolutně zaslouží. Velmi dobrý je ovšem i Daniel Durant jako bratr Ruby Leo i Eugenio Derbez, který si v roli hudebního učitele Villalobose krade mnoho momentů pro sebe. Celé to má skutečně srdíčko, jde přesně o ten typ filmu, který dokáže pohladit na duši. Ohraný příběh je vykoupen právě oním faktem, že pojednává o rodině s handicapem. Přitom ovšem V rytmu srdce předvádí právě onu ukázkovou reprezentaci, kdy nutně nevolá po soucitu a ukazuje lidi, kteří se s faktem, že neslyší prostě naučili žít a jsou s tím smíření. Na rozdíl od nedávného Sound of Metal má V rytmu srdce pořád blíže k pohádce, na rozdíl od Sound of Metal skutečně nejde vyloženě pod kůži a především sází na humor. Ovšem funkční humor, kdy je to celé skutečně vtipné, zároveň to ovšem v těch stěžejních momentech je opravdu dojemné a i smutné. Je to schopně natočené, po vizuální stránce se se tam objeví poměrně půvabný záběr a i výběr hudební dramaturgie funguje, především i díky tomu, že Emilia Jones umí dobře zpívat. Nejsympatičtější ovšem zůstává fakt, že V rytmu srdce skutečně hluché lidi zobrazuje jako normální lidi, kterým chybí sluch. Nadšené ohlasy ze strany neslyšících tak dávají naprostý smysl, protože jim V rytmu srdce dává přesný opak medvědí služby. V jádru jde ovšem především o příběh o tom, že vyspět musí tak trochu každý člen rodiny Ruby. A i když se to celé vydává očekávaným směrem, kvalitu výtečně upečeného pokrmu dle receptu to neshazuje. Je V rytmu srdce ten typ filmu, který by si měl dojít pro Oscara za film roku? Za rok 2021 určitě vznikli zásadnější i přeci jen řemeslně zdařilejší filmy. Důležité téma i významná reprezentace ovšem V rytmu srdce hrají do karet a na případnou výhru by se rozhodně nadávat mohlo těžko. V rytmu srdce totiž jako případný oscarový laureát nejspíš v paměti nezmizí tak snadno a rychle jako Řidič slečny Daisy nebo Moonlight..... () (menej) (viac)
Reklama