Réžia:
Billy WilderKamera:
Charles LangHudba:
Hugo FriedhoferHrajú:
Kirk Douglas, Jan Sterling, Robert Arthur, Porter Hall, Gene Evans, Timothy Carey, Iron Eyes Cody, Ray Teal, Frank Cady, Harry Harvey, Richard Gaines (viac)Obsahy(1)
Příběh neúspěšného novináře, který začne pracovat pro okresní noviny v Novém Mexiku, protože už ho jinde nechtějí. Když náhodou objeví ve skalním indiánském sídlišti zasypaného člověka, ucítí velkou příležitost k návratu mezi žurnalistickou elitu. Věrný heslům "dobrá zpráva, žádná zpráva" a "špatná zpráva se prodává nejlíp" zorganizuje záchrannou akci takovým způsobem, aby mohl exkluzivními materiály co nejdéle zásobovat lačné noviny. Na opuštěném místě staré indiánské památky vypukne obrovský mediální cirkus s podporou tisíců čumilů, kteří se přijedou podívat i s rodinami na cizí neštěstí a hrdinskou práci záchranářů a tisku". (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (131)
Billyho Wildera a jeho filmy jsem si opravdu oblíbil, takové scénáře jako píše on se jen tak nevidí. Marně si vzpomínám kdy jsem naposled viděl takový krásný příklad lidského hyenismu a vypočítavosti. Douglas byl naprosto parádní. ()
Strhujúci príbeh o temných stránkach ľudskej duše, ktorá baží len po mamone a svetskej sláve. Nikdy však nie je neskoro na nápravu, cena ale môže byť veľmi veľká... Film-Noir, ktorý som pozrel takmer na jedno nadýchnutie a s rozuzlením, ktoré ma po emotívnej stránke celkom slušne zasiahlo. A Kirk Douglas? Škoda písať, geniálny ako vždy, a v tomto prípade to platí dvojnásobne, pretože jeho rola nebola práve jedna z najľahších. Klobúk dole. ()
Důležitost médií jako čtvrté moci podílející se na fungování státu a společnosti, a jejich znásilňování senzacechtivým bulvárem, to hýbalo Amerikou už v půlce minulého století. A Wilder ve svých nejlepších letech k tomu rozhodně měl co říct. A měl k tomu ideální nástroj - Kirka Douglase který dokáže svým charismatem na plátně bavit i když hraje docela solidního parchanta, co se v honbě za sólokaprem nebrání tomu realitu trochu popostrčit, aby tragedie jednoho zavaleného horníka v jeho novinách náležitě vynikla... a on rozjel mediální kolotoč ve kterém bude spolu s dalšími podobnými parchanty za tu největší hvězdu. Film je označený jako noir, ale nemá s tím žánrem vůbec nic společného, je to nadsazená společenská satira a zároveň příběh malého oportunistického člověka který v sobě hledá alespoň nějakou špetku morálky. V tom je ne nepodobný aktuálnímu Scorseseho Killers of Flower Moon, i když tohle je příběh samozřejmě mnohem jednodušší a odlehčenější, snad až trochu kýčovitý. Ne až taková pecka jako režisérovy předchozí Sunset Blvd. a následující Stalag 17, ale už kvůli svému nadčasovému tématu rozhodně zajímavý film. 8/10 ()
Bohužel stále platnější film o síle médií, o jejich schopnosti manipulace s veřejným míněním a totální bezskrupulóznosti. ()
„Špatné zprávy nejlépe prodávají. Dobré zprávy nejsou žádné zprávy.“ Billy Wilder uměl točit chytrá a svižná díla, jimž by snad jen málokdo mohl cokoliv vytknout. A Eso v rukávu je jedním z nich. Velká síla filmu tkví ve výkonu Kirka Douglase, jenž dokázal podat na výbornou komplexní postavu bezohledného novináře, který si je částečně vědom svého podlého konání, a přesto tlačí na pilu stále dál a dál. Vývoj událostí v tomto filmu je nakonec možná až příliš přestřelený, přesto skvěle ukazuje žízeň lidí po novinářské senzaci a absurditě dělání z komára velblouda za každou cenu. Svou premisou jednoduchý, přesto velmi silný a výmluvný snímek. ()
Drsný film. Ovšem ne způsobem chlapáckého drsňáctví známým z krimi noirů, ale tím, jakým způsobem Wilder podchycuje podstatu novinářského, ale i obecně lidského hyenismu. Všudypřítomná omezenost charakteru je tu ještě umocněna uzavřeným a dusným prostředím prašného amerického zapadákova, který v tomto podání působí na diváka stejně vězeňsky tísnivě, jako na zavaleného Lea "jeho" jeskyně. Jeden z nejlepších filmů starého Hollywoodu. P.S. Že bych kvůli stylovému zapalování sirek oprášil psací stroj?:) ()
Obraz dnešní lživé žurnalistiky. ()
Při vší úctě k Wilderovi, který je pro mě skoro ikonou, tohle je bylo trochu málo. Zpracování ani hercům nemám co vytknout, ale čekal jsem hlubší pointu, než „pouhé“ vykreslení skutečnosti, že novináři můžou být šmejdi, zkrátka děj, který bude mít nějaký průběh. ()
The big carnival je výborný, inteligentný a veľmi nepríjemný film. Tepe do živého, ako vrták do skaly, ktorú stále nemôže prevŕtať. Určite jedna z najlepších Douglasových úloh, pri ktorej sa opäť potvrdí známa pravda, že negatívne úlohy sú výživnejšie. Ako pre herca, tak pre diváka. Jediný problém, ale viac menej celkom zásadný, ktorý mi trochu bráni v plnom hodnotení, je realistickosť príbehu. ´Ten je síce nepredvídateľný, dlho si môžeme vyberať z možných koncov, ale nejde mi o hlavy, ako takejto akcii mohli šéfovať iba dvaja ľudia a všetko bolo podriadené ich rozkazom. O spôsobe záchrany by rozhodoval nejaký odborník, alebo skôr desiatky odborníkov. No a dole by sa asi prišlo pozrieť viac ľudí, zodpovedajúcich za akciu, aby premysleli, čo ďalej. Film ale treba brať v širších súvislostiach, ako kritiku prehnaného kapitalistického myslenia všeobecne a možno to celé má niečo spoločné aj s praktikami Hollywoodu. Tam to ale možno nepochopili a tak scenár mohol byť zrealizovaný :). ()
70% Asi mě novinářské prostředí nezajímá tolik jako prostředí filmové, ale ani zdaleka se mi to nelíbilo tak jako Sunset Blvd. ()
Rád som príjemne prekvapovaný filmami, ktoré doteraz unikli mojej pozornosti. To je aj prípad mimoriadneho filmu Eso v rukáve. Ocenil som najmä jeho objavnosť, pretože krátko po skončení II. svetovej vojny ešte manipulatívnosť bulváru nedosahovala úrovne v neskoršej dobe. A najmä nebolo jej dosahované doslova za každú cenu. Tak, ako to s mimoriadnym nasadením predvádza Kirk Douglas, ktorého výkon je excelentný. V scenári by sa našli miesta, nad ktorými divák minimálne zdvihne obočie, ale to nič nemení na celkovom vyznení tohto Wilderovho diela, ktoré by si zaslúžilo väčšiu pozornosť divákov. ()
"Dobrá zpráva – špatná zpráva." Překvapuje mě, že i poválečný Hollywood měl „svého“ spoločensko-kriticky zaměřeného režiséra a to ještě v osobnosti proslavené později řadou kultovních komedií. A stejně jako jeho evropští kolegové Helge nebo Cayatte, i Billy Wilder po natočení filmu tohoto ražení čelil velmi negativnímu přijetí, dočasně obtížnější tvůrčí situaci a na skutečné docenění si tak jeho Eso v rukávu muselo počkat hodně dlouho. Wilder tady již podruhé udeřil hřebík po hlavičce a tentokrát ještě silněji! Zatímco v cinefilně zaměřeném Sunsetu Boulevard (1950) z prostředí Hollywoodu se kritická linka dotýkala přeci jen hodně specifického prostředí, tentokrát skrze rozporuplnou postavu novináře míří v tomto směru s daleko větším přesahem. Námět filmu nejen zůstává nadčasový, ba co víc, on si svůj silný společenský přesah teprve s léty rozvoje bulvárních médií pořádně vydobyl a zpracování působí i po 70ti letech atraktivně. Příběh má spád a nechává vydechnout jen v dobře promyšlené míře (zaujal mě kontrast temného dění uvnitř a rozezpívané veselé tribuny zvenčí...). Kirk Douglas se famózně chopil postavy novináře, který neváhá dát přednost pomýšlení na svou kariéru a vytvoření mediální senzací před morálně se nabízejícím řešením problému, a na působivosti dodává noirová stylizace scén ze zasypané podzemní chodby. Velká spokojenost a zážitek! 95% ()
O tom, ako niekto dokáže chytiť príležitosť za pačesy a držať pokiaľ to jemu vyhovuje ... za každú cenu. Pritom stačilo mu hodiť lopatku a aj sám by sa vyhrabal. Dosť dobrý film. ()
Když noirové drama, tak od Billyho Wildera, to nemůže zklamat. Samozřejmě, chce to taky mít vhodnou náladu na takový typ filmu, aby s tím člověk nešvihl do koše. Na začátku jsem si říkala- to chce opravdu vystavět film na ukecanosti Kirka Douglase? Vystavěl. Billyho hru samozřejmě znám, proto jsem věděla, že se v druhé polovině dostaví dojetí a jen trochu zvláštní konec mě vytrhl ze zadumání nad tím, jak těmto filmům vždycky podlehnu jak opilec flašce rumu. ()
Není to až tak noir, jako tvrdá kritika toho, jak ve skutečnosti fungují media. Super! ()
Jelikož Wilderův počin není řazený do žánru sci-fi, lze usuzovat, že se společnost potýkala se lží a korupcí již v 50tých letech. Příběh se tak stává poněkud nadčasovým a symbolickým. Billy sice rozhodně natočil lepší kousky, nicméně vyšší princip tohoto snímku zvyšuje jeho hodnotu minimálně o hvězdu výše. 7/10 ()
For Me 84% ()
Eso v rukávu výstižně ilustruje cynismus moderního žurnalismu (nejen „novinařiny“, ale žurnalismu jako epochy svého druhu), před jehož zárodky varoval již Henry David Thoreau nebo Walter Benjamin. První z nich spojil všeobecnou posedlost po novinkách s otupěním a lhostejností vůči přírodě, bližnímu i vlastní duchovní podstatě, druhý doložil rozmachem novinové informace (a jejím vytlačením tradičního vyprávění) postupující mezilidský rozkol, neschopnost sdělovat si zkušenosti a sdílet své životy. Wilder – zhruba patnáct let po Benjaminovi – nahlíží tuto vzrůstající mánii jako spleť zvrácených potřeb – zištnosti, senzacechtivosti, lačnosti po hrůze… – v níž se role snadno mění. Co však víc – režisér uvádí diváka na podobnou neúčastnou stoličku, jaké obsazují davy pozorovatelů a novinářů slétnuvších se kolem ústředního aktéra uvězněného ve štole, a nechává jej zakoušet podobné – a dík dokonalému psychologickému vhledu a mnohohlavému davu ohrožených (sebou samými) – ještě intenzivnější napětí, podobně bezbolestné a zvědavé, které právě kalí vzduch v Albuquerque. Jakoby mimoděčně jej tak vyzývá po pojmenování vlastní role v tomto novém „divadelním“ světě, a tím začíná nové, delší a hlubší drama. Fikce nefikce. ()
Tak má vypadat pořádná Noirovka. Douglas je mistr. ()
Je příznačné, že v paranoidní McCarthyovské době vznikly hned dva dobré snímky o konstrukci mediální reality. Wilderovo Eso v rukávu je o fous lepší než Robsonovo Tím hůř, když padnou. Oba jsou ale důstojnými předchůdci snímků jako Děkujeme, že kouříte nebo Vrtěti psem. A pochopitelně jsou také už z principu vážnější. Poukazují na to, jak moderní doba způsobuje, že více než ve fyzické realitě, žijeme v informacemi vytvářeném světě a jak se tato realita dá ohýbat. Vše, co považujeme za pilíř jistoty našeho vědění, může být lež nebo přinejlepším metaforickou verzí pravdy o světě. Jean Baudrillard to bude o několik desetiletí později nazývat "simulakra". ()
Reklama