Réžia:
Olivia NewmanScenár:
Lucy AlibarKamera:
Polly MorganHudba:
Mychael DannaHrajú:
Daisy Edgar-Jones, Taylor John Smith, Harris Dickinson, David Strathairn, Michael Hyatt, Sterling Macer Jr., Logan Macrae, Bill Kelly, Ahna O'Reilly (viac)VOD (4)
Obsahy(1)
Tajomná dráma natočená podľa celosvetovo úspešného knižného bestselleru „Kde raky spievajú“ z pera spisovateľky Delie Owens, rozpráva príbeh o mladej žene Kyi, ktorú v detstve opustila celá jej rodina a až do dospelosti vyrastala sama v nebezpečných močiaroch Severnej Karoliny. Celé roky sa šírili v pokojnom mestečku Barkley Cove strašidelné historky o „Dievčati z močiara“, ktoré izolovali Kyu od miestnej komunity. Keď sa v Kyinom živote objavia dvaja mladí muži z mesta, začne sa postupne otvárať novému, neznámemu svetu. Lenže vo chvíli, keď v mestečku dôjde k vražde jedného z nich, miestna komunita ju bezdôvodne označí za hlavnú podozrivú... (Itafilm)
(viac)Recenzie (229)
Málokedy sa dostane k nám podobne staromódne nakrútený film, až sa divákovi vynoria spomienky na Ako zabiť vtáčika, či neskoršie Time to Kill. Ide však viac o melodrámu než o detektívku, či napínavú súdnu drámu a osobne mám dojem, že je to trochu na škodu. Mužské postavy sú príliš jednorozmerné, dobrý a zlý muž-partner, obaja v podstate dosť blbí, aspoň vo svojom mladšom veku. Najviac nakoniec poteší atmosféra, lokality, čiže výprava a typologicky vhodne vybratí herci. Tí ale v podstate stvárňovali postavy dané iba niekoľkými základnými vlastnosťami. ()
Olivia Newman sa ukazuje ako šikovná režisérka a prináša nám príbeh, ktorý nepoznám, no o to viac ma dostal. Možno mohol byť vo finále trošku zaujímavejší a možno sme nemuseli mať scénky až do večnej staroby, ktoré tej dojem trošku posunuli niekam inak, no všetko ostatné hodnotím veľmi pozitívne. "Where The Crawdads Sing" je pre mňa filmom, ktorý svoju nasilnejšiu stránku dal niekam, kde som to vôbec nečakal. A tou je krása. Je to skutočne veľmi krásny film na pohľad. Vyzerá to nádherne, celý ten močiar má svoju úžasnú atmosféru a obdivujem našu hlavnú hrdinku Kyu, ktorá roky žila na tom mieste úplne sama, no bola schopná prežiť, naučiť sa tam existovať a využiť to na maximum. A pôsobí to na mňa uveriteľne. Okrem toho Daisy Edgar-Jones je skutočne skvelá. Po "Fresh" je toto ďalší film, v ktorom ukazuje svoj talent a opäť ma svojim výkonom presvedčila. Príbeh skrýva v sebe niekoľko prekvapení a je fajn, že som neustále hádal čo sa vlastne stalo. A vzniklo niekoľko teórií. Možno aj preto by som bol radšej, keby to koniec moc nerozmazával. Lebo som radšej, keď si môžem sám v hlave nejako predstaviť výsledok celej situácie. Pochváliť ešte musím aj úžasného Davida Strathairna. Je absolútne excelentný vo svojej role a dal do toho absolútne maximum. Celkovo si myslím, že postavy robia tento film silnejším, než by možno bol normálne. Pretože to celé pôsobí veľmi ľudsky a ukazuje aj typické ľudské vlastnosti, ktoré vidíme aj dnes všade okolo nás. Ide pre mňa o skutočne krásny film, ktorý stálo za to vidieť a môžem len úprimne odporúčať. Hodnotenie: A ()
Myslel som, že to bude väčšia dráma až thriller, ale ono to nakoniec prešlo až do romanťárny prepletenou s témou pomsty a záhady viny či neviny. Nebolo to zlé, ale čo mi chýbalo? Väčšia intenzita príbehu, pretože ten často padá až do takého lyrického prejavu. Takisto je tu nepravdepodobná premisa, že dievča z močiarov je krásne čistá, upravená, namakeupovaná a nechýbajú oholené nohy i všetky partie, čo nesedí ani na rok 1965, nie to ešte na osamelé dievča z bažín. A samozrejme, že zbalí dvoch najväčších kancov v širokom okolí. Inak tá právnická zložka a pokus o zvrat celkom zafungoval. ()
Čistá romantika z červenej knižnice s jednoduchou krimi zápletkou. Podľa mňa je to vydarená filmová adaptácia ... kvalitná, skoro presná a veľmi citlivá. Snáď len ťažoba, bolesť a smútok Kyinho detstva a dospievania absentovala. Herecky a hudobne slušné. 3,5* ()
Jožin - pardon, Holka z bažin prožívá kruté dětství, kde od ní utečou v postupném pořadí úplně všichni členové rodiny. Nakonec se postupem času odvrátí i zbytek společnosti od ní, příběh plný reciproční nenávisti. Nakonec se zjeví láska, která všechnu tu hořkost tak trochu osladí. Pro zajímavost ohledně konce doplním úryvek z básně, která říká, jak to ta koc vlastně udělala. Spoiler alert. "The last step, a trap. Down, down he falls." (viz posunutá mříž na počátku). ()
Nebýt té hloupě napsané postavy Tatea, jehož vysvětlení zmizení ze scény prostě nejde věřit, je to výborný film. Krásná kamera, obdiv k přírodě, zápletka, pohledná dívka v hlavní roli. Já tyhle krajiny na americkém východním jihu mám moc rád. Předpokládané rozuzlení je takovou třešničkou. ()
Někde mezi meditačním rozjímáním nad americkými močály, televizní detektivkou a lacinější romancí. Není to vyložené zlé, ale vtáhnout to může jen náctileté, životem neostřílené dívky. ()
Předlohu jsem nečetla, film se mi líbil moc. Nádherná příroda, sympatická hlavní postava. Křehké, dojemné, takové holčičí, ale vkusné. Zvláštní. Nesedne to každému, příjemný středoproud. ()
Nejak se knizni predloha nepodarila premenit v soudrzne drama ci staromodni mysteriozni thriller. Film s tematy zneuziti, opusteni, zrada, sex a dokonce vrazda je hloupy a prazdny. Daisy dela co muze. ()
Film Kde zpívají raci upoutá diváka zaprvé nádhernými exteriéry rozsáhlých bažin a zadruhé i příběhem, byť to ale místy zavánělo červenou knihovnou. Vedle bodrého Davida Straithairna a slizkého Harrise Dickinsona mě oslovila pro mě dosud neznámá Daidy Edgar-Jones, která byla skvělým ztělesněním divoké nevinnosti (či nevinné divokosti). Vedle kriminální zápletky a milostného příběhu mě zaujala linie s ilustracemi přírody (hned jsem si vzpomněl na dokument Ptáci Ameriky). V závěru film možná působí jako přeslazená pohádka, nicméně i takové příběhy mě dokážou mile oslovit. ()
Wow. Zpočátku se WtCS tváří jako soudní detektivka, ale ta velmi rychle přejde do čistého story-dramatu, což se mi zpočátku jevilo nepříliš šťastné, ale záhy jsem zjistil, že se mi tady vypráví příběh tak silný a precizně vykreslený, že mám po zhlédnutí pocit, jako bych hlavní postavu znal roky. A tohle je emoce, které se mi během naprosté většiny filmů nedostane. Máme tady základní premisu soudního "hádej, co se stalo" podloženou mrazivě odvyprávěným příběhem odehrávajícím se ve vizuální slasti v bažinách, s excelentní hlavní herečkou a emocemi jak na horské dráze. Ve finále se dočkáme i hutného soudního procesu a atmosfericky silného rozsudku a jakkoliv se mi závěrečný pětiminutový epilog se stárnoucími postavami nelíbil, respektive byl spíše navíc a zbytečný, tak finální twist v posledních vteřinách mě teda dostal do kolen. Solidní filmařina a přesně ten film pro všechny typy diváků. ()
Zaujalo mě, jak se zde dokázaly sladit snad všechny aspekty filmové tvorby do stejné úrovně nekompetentnosti. Tu úroveň si pak můžete ilustrovat dramaticky pokrčeným čelem Daisy Edgar-Jones, když pronáší větu "I didn't know words could hold so much." ()
Upřímně jsem čekal strašně moc a dostal málo, hudba mě zklamala strašně, příběh měl srdíčko a napětí ale nenašel jsem tam tu jiskru krásy a překvapení, což je škoda. Možná téhle holce z bažiny dám ještě šanci ale zatim bohužel pro me oči a uši velké zklamání. ()
Kniha mě pohltila, film splnil očekávání a v ledasčems i předčil. Kdo váhá jít do kina, neváhejte, stojí to za to. Už jen díky výpravě. Přece jen bažina knižní a bažina na plátně je rozdíl. Scénář se snaží hodně a citlivě držet předlohy, herci jsou také skvělí. Hudba to všecho jen podtrhuje. Snad ani nemám co vytknout, vydržel bych se dívat další hodinu. ()
Moc mě mrzí, že nemám přečtenou předlohu, protože film to byl moc hezký. Zajímavý příběh se sympatickou hlavní hrdinkou. No a ta příroda! Na to se tak krásně koukalo. 4* ()
Jestli něco, tak tenhle film změnil žebříček mých oblíbených filmových bažin, kdy první místo stále drží Shrekova bažina, ale druhé místo je nově obsazeno právě Kyeninou bažinou a Artaxova bažina se tak odsunula na třetí místo. Co se mi tu krom opravdu krásně vyobrazené bažiny velice líbilo byla Daisy Edgar-Jones (ona se mi vlastně líbila zatím všude, kde jsem ji viděla). Stydlivou, zavrhnutou dívku z mokřin zahrála přesvědčivě dobře. Dějová linka s vraždou byla fajn, do poslední chvíle jsem netušila, jakej rozsudek si porota nakonec usmyslí. Co mi vadilo byla dle mého nelogičnost základů, na kterých je příběh postaven. Já nevím, nepřijde mi pravděpodobný, že by cca 8letá dívenka žijící samotná v bažinách mohla 10 let utíkat před sociálním pracovníkem ve stylu „vždycky když přijde, schovám se za keř“ a že by nikoho z města nenapadlo zakročit. Kdybych věděla, že je tak lehký vyřešit těžký životní situace sedím za keřem každej druhej den. Moc se mi líbilo, jak elegantně vždycky přeskočili zimu a šup hezky do teplého léta, kdy je přežití v bažině hračka. Co se lovestory týče je tahle jedna z těch horších, nějak jsem jim to nemohla uvěřit. Byla to milá podívaná, ale nic převratného. ()
Vyprávět příběhy je hlavním posláním filmů a čím zajímavější příběh máte tím lepší by měl být i výsledný film. Bez ohledu na to, kdo ho točil, kdo v něm hraje a jestli to má velký rozpočet. Zpívající raci mají příběh dostatečně zajímavý, poutavý i napínavý, aby celé ty dvě hodiny utáhnul. Po formální stránce se jedná o poctivé řemeslo, které sice neuchvátí, ale je dostatečně funkční, aby příběhu neubližovalo. Přes i možná trochu nafouklou stopáž jsem se ani chvilku nenudil, příběh sice není nejpřelomovější, ale je velice pěkný, v tom nejlepším slova smyslu. Hezky se tu kloubí jistá unikátnost s přízemností, takže to cele vypadá velmi realisticky a nejede se tu žádné přehnané fantazírování. Romantická linka je vkusná a organická, ta detektivní je zase napínavá do poslední chvíle a relativně překvapí. Rozhodně takovéto “příběhové” filmy v kinech chybí a jsem rád, že se občas nějaký na velká plátna dostane. ()
Nejprve bych rád uvedl, že knižní předlohu jsem nečetl. Filmový produkt se mi dost líbil. Silný příběh, který mě upoutal k židli a také nejednou překvapil, spolu s úžasnou přírodou v čele se super obsazením. Nepíšu zde jen o hlavní roli, ale i o výrazně menších roličkách, které ale tomuto artíku dávají šmrnc. Nemohu jinak než vřele doporučit. ()
Předlohu jsem nečetl, ale díky jak je to natočené, tak to vypadá jako kdyby autorka byla fanynka Danielle Steel. Průměrná podívaná, kterou zachraňuje krásná příroda. 5/10 ()
Zpívající raci se mi trefili do nálady. Působivé romantické drama propletené s kriminálním, proč ne. Nejvíce jsem ocenila krásnou přírodu, herecký výkon hlavní představitelky, dětské i dospělé. Hudba se mi taky moc líbila. Občas jsem musela vypínat mozek a nechat působit jen emoce, dívce z mokřin jsem držela palce. Ale některé detaily, a hlavně konec, byly opravdu moc limonádové. ()