Réžia:
Nuri Bilge CeylanScenár:
Nuri Bilge CeylanKamera:
Nuri Bilge CeylanHrajú:
Muzaffer Özdemir, Mehmet Emin Toprak, Zuhal Gencer Erkaya, Nazan Kesal, Feridun Koç, Fatma Ceylan, Ebru Ceylan, Bahattin Serter, Arif Asçi, Nazli Aydin (viac)Obsahy(1)
Pastorální symfonie, kterou režisér zahájil svým snímkem Malé město a v níž pokračoval Májovými oblaky, se ve třetí části komplikuje s příchodem hrdiny do velkoměsta. Energický mladík, který procházel prvními dvěma filmy, se po neúspěšných zkouškách na univerzitě dostává do Istanbulu, aniž by se dokázal oprostit od svého denního snění a najít si práci. Stává se ne zcela zvaným hostem v bytě svého příbuzného, intelektuálního a přitom múzického muže, který se na rozdíl od něj v metropoli dokázal prosadit. Mladík se oddá svým plánům na získání místa na lodi, která ho odveze do jiných zemí a vzdálených míst Nuri Bilge Ceylan popisuje s velkou mírou autenticity nejen vztahy obou mužů uvnitř malého bytu, ale i ulice města či námořnickou hospůdku v přístavu Vzdálený je snímek, který divákovi poskytuje možnost ztotožnění se s oběma postavami. Po konfrontaci s detaily, například když příbuzný sleduje na videu porno a rychle přepne na Tarkovského, aby nebyl přistižen, či s bezděčným a přitom krutě výmluvným lovem mouchy můžeme konstatovat, že tématem snímku je sám život. Vzdálený je dílo, které režisér nechal projít přes filtr svých vlastních vzpomínek a zážitků. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (27)
Vzpomínky na nuznou minulost na tureckém venkově přiváží zavedenému fotografovi ve své skromné sportovní tašce i zapocených botách do velkoměsta zasněný příbuzný. Istanbul má být pro mladíka pouhým odrazovým můstkem pro lukrativní putování na zaoceánských obrech do vzdálených exotických končin. Možná, že poslední laciná cigareta vykřeše novou jiskru naděje pro vyhořelého umělce i nepraktického denního snílka. ()
Zlatá Palma - výběr ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $96,293║Tržby Celosvetovo $754,000║ ()
K tomuhle není co dodat. Brilantní fotogenická meditace nad osamělostí, bezvýchodností a uzavřeností. Film do poslední vteřiny prosycený beznadějnou krásou samoty. Absolutno, po jehož shlédnutí jsem zakusil pocit naprostého naplnění, Kdyby tohle měl být poslední film, co jsem kdy viděl, jsem plně spokojený. ()
Podobně jako v pozdějším autobiografickém snímku Klima, také ve Vzdáleném režisér N. B. Ceylan vytváří spojení se svým soukromím. Ceylan tento film natáčel u sebe doma a do menších hereckých úloh obsadil vlastní rodinné příslušníky. Mohlo by se také zdát, že se tu vydal cestou důsledného realismu – životní epizodu nevzdělaného vesničana Yusufa, který ve městě nachází dočasný azyl u svého příbuzného, rezignovaného intelektuála Mahmuta, režisér snímá převážně v celcích a zdůrazňuje drobné, zdánlivě nepodstatné všední chvíle. Střet městského a venkovského, potažmo vzdělaneckého a prostého, tu však nemá jen sociální konotace, ale nabývá povahu širší reflexe vztahu mezi uměním a realitou. Industriálně půvabné, dlouhé záběry zasněženého istanbulského přístavu, stejně jako dechberoucí výjevy turecké krajiny, evokují scény z díla Andreje Tarkovského a dalších velikánů poetického filmu, ovšem znavený fotograf Mahmut už nemá chuť v nich tuto krásu vidět a zachycovat ji – místo toho na videu znuděně sleduje Stalkera, a když se nikdo nedívá, radši si pustí porno. ()
Ono vlastně filmy Nuri Bilge Ceylana nejde hodnotit samostatně. Jejich kvality se ukazují až v celku, v kontextu s ostatními filmy, které na sebe přímo navazují. Postavy se například nevyvíjejí v rámci jednoho filmu ale v rámci celé série. Bohužel, herec Emin Toprak se už v dalších filmech neobjeví, protože po dokončení snímku zemřel. ()
Turecko trpí "západnými" nedostatkami typu prepúšťanie zo zamestnania, pretože fabriky už nezvládajú, veľkomestským odcudzením ľudí, rozdielmi medzi životným štýlom v meste a na dedine no a z toho všetkého vyplýcajou osamelosťou. Tá je tu podaná maximálne minimalisticky, o to však existencionálnejšie. Možno sa v postavách oboch príbuzných, ktorým pretiekli najlepšie roky života pomedzi prsty, spozná nemalé množstvo slovenských a českých mužov. Škoda, že som nevidel predchádzajúce filmy, ktoré spoločne so vzdialeným predstavujú jeden celok. K autenticite filmu prispieva určite jeho autobiografickosť, avšak namierená smerom k divákovi a nie proti nemu nezrozumiteľnými symbolmi, ktoré by chápal iba sám autor. ()
Esencia pasívneho hrdinu. Zimného spánku. ()
Samota dostala co si zasloužila. ()
Ono to je tak. Turecko sa dá považovať za pomerne exotické miesto a destináciu. Určite tam chodí kvantum ľudí na dovolenky a nevie si to vynachváliť. Alebo na to nadáva ako som to robil ja, keď som tam bol. Ceylan ale neukazuje Turecko ako zaujímavú destináciu plnú zaujímavých osudov. Vyhýba sa náboženstvu, politike aj tradičnému spôsobu života. To na čom Ceylan stavia svoje filmy je konflikt mestského a dedinského z pohľadu rodiny ako tradičnej väzby. Je sebareflexívny a odkazuje na svoje vlastné filmy. Muzaffer sa tak stáva režisérovým alter egom - na stene mu visí plagát filmu Koza, čo bola Ceylanova prvotina. Uzak uzatvára jednu etapu režisérovej tvorby. Táto quatrológia pojednáva o osudoch jednej rodiny a ich vzájomného odcudzenia. Hlavné mesto je rovnaké ako naša Bratislava, alebo susedná Praha. Vyzerá pekne, keď sneží, ale inak je šedivá, plná šedivých osudov a tichých drám. Ceylan nielenže vytvára dokonalý obraz súčasného človeka uväzneného v mnohých klietkach spoločnosti, ale zároveň je tichým pozorovateľom toho krásneho čo sa vytráca a toho všedného čo pretrvá. Pekné uzatvorenie, ktoré ostatné diely neprevyšuje, ani nie je od nich horšie. Len ich krásne dopĺňa a ukončuje. ()
Osamělost v tureckém velkoměstě se ničím neliší od osamělosti jinde. Mladý muž přijíždí s báglem z vesnice, kde není práce, aby ji našel v metropoli. Nejraději práci někde na lodi, kterých je v Istanbulu plno. Ubytování mu poskytne příbuzný, ale vše má své meze. Brzy si ti dva začnou lézt pěkně na nervy. ()
Skutečné existenciální drama. Mladý muž hledající nové bydlo ve velkoměstě prochází na své cestě z vesnice stínem zasněženého údolí, zatímco sníh na sluncem ozářených kopcích již stál... Yusuf se ubytuje u bratrance Mahmuta, který si jako skvělý fotograf (a také intelektuál, i když dává přednost pornu před Tarkovským) svou městskou existenci již nějak nastavil. Film je oproštěn od jakékoli zápletky (tj. skládá se jen ze samých zápletek) a je také bez hledání řešení (tj. stále se jen něco řeší, spíš ale uvnitř než navenek. Muž (muži) se obvykle považují za spokojené, když mají ženu a práci, často může pomoct i spolupráce mezi muži (přátelství). Yusuf i Mahmut zde ale selhávají, zjišťují jen, jak ve své jednoduchosti je všechno složité. Možná by stačilo jen málo, malá pomoc či úsluha; ale i "dobrý pohled, slovo či gesto" vyžadují neskutečnou odvahu. Pozn: To, že Mahmut staví porno nad Tarkovského není důsledkem jeho duševní zabědněnosti, nýbrž aktuální životní situace. V utěšenějších podmínkách by jistě volil opačně. ()
Tento komorný príbeh odohrávajúci sa v Istanbule, odkrýva jeho úplne inú tvár na akú sme zvyknutý. Toto mesto na hrane západu a východu je stretom sekularizovaného odosobneného pragmatického osobnou spotrebou naplneného života Európy a tradícii východu. Práve tu sa stretávajú dvaja bratia, ktorý sú si navzájom cudzí a nič na tom nezmení ani spoločné bývanie v byte staršieho z nich. Práve naopak. Ten je po rozchode s manželkou zvyknutý na život v samote a úplnej sebestačnosti, kedy ktokoľvek iný predstavuje len zbytočnú a akútnu záťaž. Tú zhmotňuje práve samozvane sa k nemu nasťahujúci mladší brat z vidieku, ktorý prichádza do Istanbulu za vidinou práce v období stále spomínanej ekonomickej krízy. Stáva sa tu však len ďalším anonymným členom skupiny vyvrheľov, ktorý sem očividne nezapadajú. S postupom času sa vzťah bratov čím ďalej viac zhoršuje a mi sme ponechaný v úlohe pozorovateľov klaustrofobickej atmosféry bytu s hromadiacimi sa vzájomnými antipatiami. Istanbul v zime je chladným a bezútešným mestom, ktoré skôr pripomína pochmúrnu metropolu niektorých zo Severských krajín ako exotické Turecko. Dokonale ale zároveň ladí so stavom vzťahov oboch bratov. Taktiež tu Ceylan používa viaceré odkazy na tvorbu Andreja Tarkovskeho, ktorý tu naberá úlohu určitého latentne prítomného symbolu dávno zanechaných ideálov, ktoré zostali pre oboch bratov, najmä toho staršieho, nenaplnené a zároveň odhaľuje jeho zlyhanie v osobnom ako aj profesionálnom živote. To s akou malou hŕstkou a aj to útržkovitých dialógov si Ceylan vystačí je priam fascinujúce. Dokáže ale zároveň vyjadrovať i tie najskrytejšie emócie, ktoré zvnútra trýznia postavy. 4,5* ()
ocenenia : MFF Cannes 2003 - Veľká cena poroty, Najlepší herec (Muzaffer Özdemir a Mehmet Emin Toprak) ()
Na "Uzaku" nejvice ocenuji vystihnuti lidske samoty a neschopnost ci nechut s tim neco udelat. Atmosfera dobra, herecke vykony prumerne, jinak jde videt, ze je film zamereny az moc festivalove... ()
Začínám si myslet, že turecká a íránská kinematografie jsou perla vedle perly. Ještě stále si tu režiséři vyhrají s detailními záběry kamery a scénáři, které mají -- někdy i velmi málo slovy -- co říct a hlavně jdou ve znázorňovaných problémech často až na dřeň, aniž by se snažily z diváka ždímat slzy. K takovým filmovým počinům patří i Vzdálený, kdy se nejedná tolik o fyzickou vzdálenost od své rodné vesnice, jako o psychickou vzdálenost od svých vesnických kořenů. Hlavní hrdina je v podobě krátkodobého nájemníka, jímž je muž z jeho rodné vesnice, konfrontován s myšlením, před nímž možná sám před časem unikl do Istanbulu, aby se zde věnoval své fotografické kariéře. Městský způsob života v něm zřejmě umocnil již vrozené samotářské až egoistické sklony. Tatam je určitý pocit vesnické komunitní sounáležitosti. Jeho host už není bohem do domu, leč břemenem... Možno zhlédnout zde: http://www.youtube.com/watch?v=uK9LE7SU5hg&list=PL96368C91CAF4354A&index=3&feature=plpp_video ()
Samota jako vlastní volba. Být sám může být smutné i ponižující. Ale sdílet byť malý kousek svého soukromí s někým, kdo mi vpadne do života jako vetřelec, naruší mé rituály a můj zaběhlý řád, to je nepříjemné a frustrující. Chápu to, že se pak necítím ve svém světě svobodně. Ceylan vám nevnucuje vlastní myšlenky, jen vás přinutí přemýšlet. ()
[2,5*] Komorná dráma s dosť ponurou atmosférou, zaradená v zozname 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. Jej veľmi pozvoľne plynúci dej sa odohráva v atraktívnom prostredí Istanbulu a jej veľmi silnou stránkou je kamera, vytvárajúca celkom pôsobivé obrazy (krajina, mestské prostredie, zaujímave perspektívy s hrdinom v popredí a s ďalšou postavou na pozadí). Tou svojou dramatickou úspornosťou mi to miestami pripomína hraný dokument o živote v Istanbule, čo by mi až tak nevadilo. Horšie je, že po dejovej stránke je to trochu fádne a je tu množstvo nezáživných statických záberov interiéru so statickými postavami v ňom. Navyše Yusuf, jeden z dvoch hlavných hrdinov, mi teda nebol dvakrát sympatický - má všetky možné zlé vlastnosti (lenivosť, neporiadnosť) a IQ húpacieho koníka k tomu. ()
Malý veľký film, ktorý svoju silu čerpá z pochmúrnej každodennosti. Čitateľnosť vnútorného sveta postáv ponúka predovšetkým rovina skrytých odkazov (Stalker, porno, myš a pod.), pole významov tak zostáva otvorené množstvu interpretácii. Autentickosť si v tomto prípade zachováva pravý význam a plní svoj účel. ()
Reklama