Réžia:
Tecuja NakašimaScenár:
Tecuja NakašimaHudba:
Gabriele RobertoHrajú:
Miki Nakatani, Júsuke Iseja, Anna Cučija, Jošijoši Arakawa, Noriko Eguči, Sora Aoi, Eita Nagajama, Asuka Kurosawa, Akira Emoto, Terujuki Kagawa, Kó Šibasaki (viac)Obsahy(1)
Matsuko měla těžký život. V dětství se snažila upoutat otcovu pozornost, ten ale dával přednost její mladší nemocné sestře Kumi. Když se z ní stane učitelka, jeden žák je obviněn z krádeže. Matsuko vezme vinu na sebe, ale tím se situace jenom zhorší. Nakonec se dá Matsuko na dráhu prostitutky. Celý životní příběh rozplétá synovec Sho, kerý je poslán do bytu Matsuko. Teta totiž zemřela a Sho má za úkol vyklidit její byt. Na sklonku života se z tety stala obézní žena, která žila zavalená odpadky. (-Rastaman-)
(viac)Recenzie (17)
Je paradoxne a uzasne, ze srdcervuca drama sa da natocit aj takymto odlahcenym a humornym vizualnym kolotocom farieb a CGI efektov. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $9,578,449║ ()
Na základe úspešného knižného bestselleru prináša tvorca "zábavne ujetých" Kamikaze Girls životný príbeh Matsuko - ženy, ktorá sa až po svojej smrti dočkala človeka ochotného spoznať jej celý ("nevšedne" bohatý) životný príbeh prostredníctvom parciálnych spomienok ľudí z jednotlivých etáp jej života. To, čo by inde pravdepodobne skončilo žánrovo rovnako ako samotná kniha (silná dráma) sa však v rukách veterána reklamných klipov mení na farebne hýrivé vizuálne tornádo (ešte viac ako Kamikaze Girls), kombinujúc muzikál s prvkami komédie a drámy. Svojou formálnou a naratívnou eklektickosťou ide príťažlivý mix imaginácie Moulin Rouge, Amélie a Forresta Gumpa. Vážnosť témy, predkladaná s odzbrojujúcou ľahkosťou je najsilnešou zbraňou snímky, ktorá vo mne takmer neustále prebúdzala smiech i plač zároveň. ()
Filmová symfonie. Nezapomenutelný zážitek. Život člověka nemá cenu podle toho co získáš, ale podle toho co dáváš. Tímto heslem se Matsuko řídila celý svůj život. Její mladší bratr však nad jejím popelem pronese, že život Matsuko byl zbytečný. Tak to až zamrazí. ()
Jak jsem se tak dívala na místní určení žánru "Drama/Komedie/Muzikál", usoudila jsem, že to bude něco, čemu se snad i trochu zasměju, a protože jsem na takový druh filmu měla chuť, s radostí jsem si to pustila... Ale za celých 130 minut jsem se nezasmála ani jednou. Abych to upřesnila: Ač je film Kiraware Matsuko no isshô jakkoliv plný kytičkové barevnosti a poměrně optimisticky laděných písniček, je to především drama - Sice muzikálové drama, ale stále drama. Jedná se o poměrně nešťasný životní osud jedné Japonky, která i když má vůli, jistou dávku optimismu a zajímavou představivost ve stylu Amélie z Montmartru, její přílišná obětavost a důvěřivost jí život spíše zkomplikuje a nedopadne to s ní dobře. I když jsem čekala něco úplně jiného, musím uznat, že to byl silný film a udělal na mě obrovský dojem. Při sledování, jak osudy Matsuko odkrývá její synovec, se totiž každý musí s hlavní postavou aspoň do jisté míry sžít a možná mu pro ni i ukápne slza. Takže, přestože jsem se vůbec nezasmála, jak jsem čekala (naopak mi v některých scénách ukáplo těch pár slz), a přestože uznávám, že celému filmu by určitě neuškodilo, kdyby byl o takové čtvrt hodiny kratší, hodnotím sice ne zcela úplnými, ale přesto pěti hvězdami. Kiraware Matsuko no isshô je rozhodně zajímavá a výjimečná záležitost. ~(4,9★)~ ()
Vzít tenhle snímek do rukou někdo soudný se střihačskými nůžkami, mohla z toho být pecka. Bohužel, takhle je do filmu nacpáno obrovské množství historek, které mají ukázat pestrost Matsukina života, bohužel ale příběh tříští, jednotlivé segmenty jsou někdy naprosto zbytečné a film natahují do téměř neúnosné stopáže. Vůbec by nevadilo, kdyby se z vyprávění vynechal nějaký ten její šamstr (nejlépe spisovatel - naprosto zbytečná epizoda, navíc velmi podobná té s Ryuem - ta je ale zajímavější a táhne se už od začátku příběhu, což jí dodává na síle). Přehnaně sentimentální finále pak naprosto shazuje celý film, a zbavuje se odlehčeného tónu (V kterém je ale vždy trocha hořkosti), kterým byly podány víceméně tragické střípky ze života obětavé a milující Matsuko. ()
Od Tecuji Nakašimy jsem zatím viděla dva filmy, tak jsem se s radostí podívala na Kiraware Macuko no Iššó, protože nevšední a poutavý styl režiséra mě hodně zaujal. Tentokrát se však nejednalo o komedii ani o rodinný film, ale především o drama. O drama o nešťastné ženě, která se kvůli jedné události, do níž se dostala jen náhodou, děsí samoty, a tak raději žije s nejrůznějšími muži a bohužel nemá štěstí na nikoho jiného než na egoistické násilníky, až nakonec zůstane sama. Optimistické ztvárnění plné barev a kytiček a veselé písně jsou jakoby v kontrastu s osudy Macuko. Určitě se jedná o zajímavý a i originální film, ale myslím, že by neuškodilo mírné zkrácení stopáže. Nenudila jsem se ani chvíli, ale film může působit poměrně zmateně kvůli množství postav a nechronologickém řazení epizod ze života Macuko a zkrácení o několik minut by to mohlo napravit. V každém případě je to zajímavý film, kterému bych přála více pozornosti. ()
Po pre mňa takmer nestráviteľných Kamikaze Girls som mal strach či sa to nebude niesť v rovnakom duchu. No a nenesie sa. Nakašima vytvoril smutný príbeh, plný tragických udalostí a smútku a dal tam muzikálové čísla, preexponované herectvo a množstvo farieb a nálad. Mohla z toho vzniknúť ultrabizarná podivnosť ale kupodivu je príbeh podaný z nadhľadom a nenútené. Hoci sú miesta ( hlavne kvôli ústrednej piesní - ktorá je inak nádherná) kedy to tlačí na city trochu viac než by sa patrilo. Ale úpadok jednej ženy, ktorá chcela byť šťastná je tu znázornený dokonale. Je to nahajpované, plné režijných nápadov a vizuálnych orgazmov. Memories of Matsuko ale nie sú filmom pri ktorom by sme chápali motivácie. Ústredná postava sa v niektorých momentoch chová hlúpo a tak zahadzuje svoje šťastie. Ale keď si to tak zoberiem, čím je to odlišné od reality? Nie dokonalé, ale určite veľmi príjemné. ()
Expresionistické, ale i realistické. Kýčovité, ale přitom i vizuálně zajímavé a krásné. Drsné až brutální, ale k tomu i něžné a lidské. A do toho všeho se smývají hranice mezi skutečností a snem, fantastikou a realitou. V komorním dramatu se používají počítačové triky a celé dohromady to překvapivě jedinečně funguje. ()
Agrhhh, přechody na jednotlivé příhody ze života Macuko mi přišli udělané ve stylu "random shit" a zprznily mi tak dojem z jinak celkem nápaditého a kreativního filmečku. Občas jsem vážně žasl nad uměleckým zpracováním, nicméně jsem také občas žasl nad tím jak je to nesourodá slátanina. Dávám 3,5 za tu hravost. ()
Paměti slečny Matsuko se mi do paměti zaryly opravdu tvrdě. ()
Matsuko, Matsuko...Ne příliš šťastný životní příběh jedné ženy, který je ztvárněn v perfektním kontrastu, ve kterém dominuje vizuální stránka filmu, která tak velmi zjemňuje a vlastně i staví celý příběh do velmi zajímavých rovin. Prostě originalita je v tomhle filmu vidět každým coulem. Ale i tak jsem se nemohl při sledování ubránit dojmu, že jsem se občas nudil, což mě mrzí, protože bych s hodnocením tohoto povedeného snímku tak neváhal. Ale i přes nesporné pozitivní argumenty z filmu, které jsem tu uvedl, nemůžu dát více jak velmi dobrých 65% a plně zasloužené 3 hvězdy. Mně tohle vše ne úplně sedlo, alespoň ne v téhle délce. Každopádně film obsahuje velmi velmi nádherný konec. "Život nemá cenu podle toho, co dostáváme, ale podle toho, co dáváme". ()
Vesele a odlehčeně podaný příběh jednoho nešťastného a zbytečného(?) života, který retrospektivně rozplétá útrapy a slasti životní pouti slečny Matsuko, zcela oddané zoufalému hledání lásky a štěstí. Bohužel si při tom často počíná značně nevybíravě, excentricky a hloupě, takže hlavně zpočátku nepůsobí zrovna sympaticky a ty facky a kopance si snad i zaslouží; postupně ale získává na zajímavosti, účasti a dojímavosti. Snímek je natočen nesmírně nápaditě, svižně, pestrobarevně a stylově, s muzikálovými čísly a zpěvy, trochu takový japonsky ujetý mix Amélie a Moulin Rouge. ()
Nechte Japonce filmovou kameru vyrobit, miniaturizovat , ale nenechte je točit filmy podobně jako Dány... Mentalita jejich národa je totiž z jiného vesmíru...Zcela nesourodého... Kýčovitá, nekoukatelná barevnost a home video jsou tu vydávány za umění a svět fantazie za kabaretní hudební výjevy, které jsou zlem již samy sobě...Mluvit tu o odkazu Amélie z Montmartru nebo poetice Moulin Rouge je rouhání...Na místě by bylo snad jen přirovnání k Takešiho hradu, což je trapnost a magořina stejného kalibru :) ()
super drama! otec po rokoch navstivi syna a chce od neho aby investigoval nedavnu smrt svojej sestry, chlapcovej tety Matsuko. Naposledy ju videl pred 30. rokmi. z chlapcovho patrania sa dozvedame kto bola, cim si presla, koho poznala, kto siel po nej, kto ju odvrhol, po com v zivote tusila a kto ju napokon zavrazdil... pribeh je pekne podfarbeny hudbou a spevom, je tu aj par wtf scen, ktore vas uistia ze film je japonsky :) komentar: Adrian ()
V groteskních zlomcích, bonbónově jedovatých barvách (FLIPPER film výstižně přirovnává k výbuchu v prodejně Barvy-laky) a popových písničkách vyprávěný srdceryvný příběh má stejně blízko k "Amélii z Montmartru" jako ke křesťanské legendě - kritici si představovali třeba Douglase Sirka po požití LSD nebo Roberta Bressona spojivšího síly s nějakým japonským chráněncem Andyho Warhola. V mnohém ohledu přitažlivé a vděčné dílo šikovně slévá výstřednost a kýč s humanistickým soucitem a patosem. Nejvýraznější z jeho slabin je podle mě donekonečna protahovaný závěr. ()
Klobouk dolů před tím do jakého naoko rozverného hávu dokázal Nakašima zabalit jeden posraný život. Silně depresivní moderní operetka ()
Reklama