Kamera:
Harold RossonHudba:
Lennie HaytonHrajú:
Gene Kelly, Donald O'Connor, Debbie Reynolds, Jean Hagen, Cyd Charisse, Douglas Fowley, Millard Mitchell, Rita Moreno, Mae Clarke, Bobby Watson, Lance Fuller (viac)VOD (2)
Obsahy(2)
Dej tohto majstrovského komediálneho muzikálu je zasadený do obdobia prvých pokusov o zvukový film a všetkých nepríjemností, ktoré s tým súviseli, najmä pre hviezdy nemého filmu, ktoré nemali dostatočne atraktívne hlasy. Film je popretkávaný množstvom majstrovských hudobných a tanečných čísiel, v ktorých exceluje jedna z najväčších tanečných a speváckych hviezd päťdesiatych rokov Gene Kelly. (STV)
(viac)Recenzie (464)
Sentimentální, cukrlátkové, ale milé. ()
Příjemný, svěží, chytlavý a nejlepší komediální muzikál který jsem viděl s výborným obsazením a hudbou, kterou si divák prostě musí zapamatovat společně s tancem. Velice pozitivní záležitost. [8,5/10] (MGM) (Technicolor /// Produkce: Arthur Freed /// Scénář: Betty Comden, Adolph Green podle vlastní hry /// Kamera: Harold Rosson /// Hudba: Nacio Herb Brown, Lennie Hayton /// Nominace na Oscara: Jean Hagen (herečka ve vedlejší roli), Lennie Hayton (hudba)) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
Scenár je takmer geniálny, postavy sympatické, herečky pekné, humor extrémne vtipný. Ale ako sa dozvieme počas nakrúcania Šermiara, treba vyhodiť pár zbytočných scén a pridať muzikálové čísla. V mojom prípade je to naopak, vyhodiť pár otravných muzikálových čísiel a pridať niekolko so zaujímavými dialógmi. To v prípade Singing in the rain, samozrejme. VIDENÉ ZNOVA: No je to jedna z najlepších komédií, aké boli kedy natočené, čo mi na prvý krát vďaka tým muzikálovým číslam uniklo. Aj tie sú nakoniec geniálne. Film je kombináciou komédie, muzikálu a inteligentnej satiry na Hollywood a táto kombinácia nemohla byť lepšie vyvážená. ()
V 50. a 60. letech vzniklo Zpívání v dešti, Hello Dolly, My Fair Lady, West Side Story... U nás třeba Starci na chmelu nebo Kdyby tisíc klarinetů... Teď tu máme Hairspray a Mamma mia. Někde bude asi chyba. ()
Atmosféra starých amerických muzikálů dokáže přenést diváka do úplně jiné reality a nabídne mu velkou lásku, dobro vítězící nad zlem, happy-end, vtip, šarm, glanc a všepřítomný zpěv. Hudební a taneční čísla pak nabízejí ještě jednu vloženou realitu, spontánně začínají bez ohledu na okolní děj, vytváří jakýsi "film ve filmu". Dějová linka Zpívání v dešti reflektuje filmové médium jako takové - nabízí ironický pohled na star-system, na přechod od němého filmu ke zvukovému, na poměry panující v továrně na sny. Většina tanečních čísel je dechberoucí (hrátky s logopedem, Good morning, Singing in the rain), některá jsou bohužel neoriginální, nudná a zaměnitelná. Ještě poznámka na závěr: když jsem si přečetl ve kterém roce film vznikl (1951) a uvědomil si, co se v té době dělo u nás, šel mi z toho mráz po zádech... ()
totálna paráda. super komédia, vtipná, tí dvaja chlapíci stvárajú neuveriteľné veci. kultovka ako má byť. naozaj, kto je smutný, nech si pustí spievanie v daždi a po tej hodine a trištvrte nech sa pozrie do zrkadla - čo uvidí? jeden veľký úsmev. ()
Film, který mě zcela pohltil, a to i přesto, že muzikály opravdu nemusím... ()
Film nebyl ani zdaleka tak zlý, jak jsem si ho v té nejčernější představivosti představoval. Zahrané bylo vše skvěle. Nemohl jsem se vynadívat na duo Gene Kelly a hlavně Donald O'Connor, a to nejsem 4%. Songy zazněly pěkné a občas se naskytla i vtipná situace. Myslím si, že tento film je i po takové době stále vysoce koukatelným. Bohužel film se neubránil ani momentům méně koukatelným a nudným. Neměl bych čisté svědomí, kdybych hodnotil více než 3*. A 3* jsou to v tomhle případě slabší. ()
Muzikálový kult, který mě minul velkým obloukem! ()
Krásný muzikál s perfektní choreografií a skvělými písničkami. Další díl z nekonečného seriálu "Doplňuji si základní filmové vzdělání"... 90% ()
Dlhé roky som čakal na uvedenie tohto filmu v televízii. Dva dni po úmrtí Debbie Reynolds sa mi to podarilo. Paradoxom je, že aj keď muzikály nepatria k môjmu obľúbenému žánru, dva z nich mám v top ten (West Side Story a Hair). Spievanie v daždi považujem naďalej za mimoriadny film a to nielen v rámci doby, v ktorej bol nakrútený. Napriek tomu ho dnešné sledovanie kritickým okom stálo jednu hviezdičku. Spevácke a tanečné čísla sú stále úžasné, dlhé zábery sú pôsobivé, príbeh poskytuje predstavu o tom, aký zložitý bol náhly prechod na zvukový film a koľko hercov na tento prechod dojazdilo. Problémom je, že veľa z toho, čo sa odohráva medzi tanečným exhibíciami sa ani nepribližuje ich úrovni, aj keď trojica hercov hrá ako o život. Pripomína mi to filmy Vlastu Buriana, ktoré by bez neho boli iba takou prvorepublikovou zlátaninou. Takže výborný muzikál, ktorý však na úplný vrchol nedosiahol. ()
To, že je Zpívání v dešti přelomovým muzikálem, který inspiroval (nejen) spoustu dalších filmových tvůrců, jsem věděl už dávno i bez toho, abych se na film podíval. To, že zároveň již sám v sobě s nadhledem obsáhl pozoruhodné téma z filmové historie (a sice přechod od němého filmu k zvukovému, včetně tradičního problémů řady filmových hvězd, které nástup zvuku neunesly) se mi s překvapením odtajovalo až během samotného zhlédnutí. Nutno říci, že odtajování to pro mne bylo velice zábavné, tvůrce musím pochválit za spoustu hezkých nápadů v podobě dobře promyšlených a vtipných point. A samozřejmě taky hudebních čísel, z nichž mne nejvíc uchvátil asi "videoklip" ze začátku revue v půlce filmu, který oplývá na svou dobu až neuvěřitelným střihem a rychlým střídáním jednoho úžasného vizuálního nápadu za druhým. Příliš mne nezaujala dlouhá pasáž s baletem, ale navzdory mírným obavám se jinak před mýma očima skutečně vyklubala skvělá klasika. Jelikož je film zároveň ohlédnutím k starým časům ve znamení divácky oblíbených milostných veseloher, nemůžu mu ani v nejmenším vyčítat velký (z dnešního pohledu možná klišéovitý) romantický happy end. Jenom si ho naopak v duchu příjemné atmosféry celého muzikálu plně užít. 75% (viděno v rámci "Challenge Tour 2020" – 30 dnů se světovou kinematografií) ()
Velké osobní zklamání. Tolik jsem o tomhle muzikálu slyšel, ale když jsem si ho pustil, tak obrovská nuda na mě mířila z monitoru, byla k nepřečkání. Jeden hit - Zpívání v dešti - ten filmový muzikál u mě nezachránil. Do té doby už jsem ho slyšel mockrát. ()
Kvůli své nevyléčitelné alergii na muzikály jsem Zpívání v dešti odkládal přes 2 roky. Až nakonec zvítězila touha mít to za sebou. Je to bez pochyby nadčasová klasika s nápaditou a úctyhodně sladěnou choreografií podpořená originálním barvitým zpracováním, avšak na odpůrce muzikálů to moc nezapůsobí. Taneční scény mají do poloviny filmu šťávu a díky bohu nenudí, další scény ztrácejí dech a vypadají obyčejně, aspoň v mém případě tomu tak bylo. Herecký ansámbl byl nepochybně skvěle připravený, škoda, že jeho sympatii výrazně narušovala paní Lamontová, která je se svým xichtem a hlasem snad ještě odpornější, než Angela Lansbury za mladých let, ale to je jen můj subjektivní názor. Pro milovníky muzikálů nekonečná slast. Já to vnímám jako škrtnutý rest ve svém filmovém vzdělání. 70% ()
Gene jako vždy skvělý tanečně i choreograficky, velmi dobrý zpěvák, hodně mě však zaujal i smíšek Donald O'Connor, který do "Zpívání" dodal legrační náladu. Ptále-li se však proč jen 4*, odpovídám, že s Kellym znám i lepší muzikály - a ano, byl u toho vždy i Sinatra (On the town; Anchors Aweigh; ale hlavně Take Me Out to the Ball Game). ()
Dvě hvězdičky dávám pouze za legendární píseň. Celý film byl sice strašně veselý a pozitivní, ale celkově je to jedná velká nuda. Navíc když muzikály nemám rád a nevyhledávám je. Naivně jsem myslel, že tenhle legendární film můj názor na tenhle žánr změní, ale nepovedlo se to. ()
„Spievanie v daždi” , bude vskutku v poradí až druhým, zrejme ešte oveľa úspešnejším zvukovým snímkom od etablovaného štúdia Monumental Pictures, pričom pôvodne sa automaticky zameriavali na výrobu „tichých filmov” , ako na bežiacom páse, tak ako i z úvodnej (ďalšej) premiéry v čínskom divadle v Hollywoode, kde sa práve uvádzala premiéra filmu „Kráľovský darebák” z roku 1927, keď sa už pomaličky schyľuje k (ne)obávanému príchodu „Džezového speváka” z toho istého roku, ktorý potom narobil mnohým štúdiám mastný škrt cez rozpočet, a tak sa ostatní, či chceli, alebo nechceli, museli skrátka prispôsobiť - novému a revolučnému ZVUKU, čo mnohým hviezdam zničil kariéry. Ak by dajme tomu disponovali zároveň aj mimoriadne piskľavým hlasom, ako zrovna populárna herečka Lina Lamont (má šťastie, že ju "zatiaľ" nie je počuť), tak to už začína byť veľkým problémom nielen pre zúrivého režiséra Roscoea Dextera, či povedzme pre (ne)šikovných zvukárov, ktorí potrebujú nahrať cez ukryté mikrofóny dialógy postáv, kedy šéf štúdia R. F. Simpson je akurát nespokojným/spokojným človekom, pretože sa domnieva, že niekdajší, vychýrený kaskadér, teraz filmový partner Liny Lamontovej, Don Lockwood, dostal priam ideálny nápad, ako zo súčasného, dobrodružného fiaska „Súbojový kavalír” , keďže počas skúšobnej projekcie filmu, sa v podstate ešte včas zistilo, že kopec vecí nefunguje, ako je synchronizácia zvuku s hercom, a to ani nehovoriac o príšernom hlasovom prejave Liny Lamontovej. S tým sa musí niečo rýchlo urobiť. Do úvahy jedine spadá - pretočiť ho, aby dostal úplne novú fazónu s názvom „Tancujúci kavalír” , ktorý nebude vlastne nič iné, než len dynamický muzikál s perfektnými číslami, tancami, spevmi, kulisami, a samozrejme choreografiami... Najväčšia výzva napokon najviac spočíva jednoznačne v tom, že namiesto Liny bude spievať nádejná Kathy Seldenová, ktorú ináč momentálne skoro nikto nepozná... ? Najlepší kamarát Dona Lockwooda, Cosmo Brown, by vám o tom vedel povedať viacej... / Nič nové pod slnkom, že i v takých kinematografických klenotoch, to jest v 8-oscarovom „My Fair Lady” z roku 1964 s Audrey Hepburn, ďalej v 5-oscarovom „The King and I” z roku 1956 s Deborah Kerr, a napokon aj v 10-oscarovom „West Side Story” z roku 1961 s Natalie Wood, tak čuduj sa svete, že za všetky tieto spomínané herečky (pre)spievala ich čísla „najznámejšia speváčka amerického kina,” Margaret Nixon McEathronová (22. februára 1930 - 24. júla 2016), známa pod umeleckým menom - Marni Nixonová, ktorá bohužiaľ nikdy nezúžitkovala svoj "dar od nebies" preraziť i na striebornom plátne, rovnocenne ako napríklad Julie Andrewsová vo filmových trhákoch, muzikáloch - Mary Poppins z roku 1964, či The Sound of Music z roku 1965. Tým pádom chcem naznačiť, že sa tak trochu ponúka pararela s fiktívnym prostredím vo význame Kathy Seldenovej, ktorá je na tom tak trošku podobne, a či má talent nielen na "dabovanie" , ale aj seriózne hranie, sa ukáže až neskoršie, no potenciál by tam zrejme nejaký bol... ? Jednoducho sa prelína fiktívny svet Kathy Seldenovej s reálnym svetom Marni Nixonovej, z čoho prúdi neuveriteľná nadčasovosť. Zopár viet nielen ku réžii. V titulkoch sú uvedení dvaja, t. j. Stanley Donen & Gene Kelly, no povedal by som, že perfekcionista Kelly mal väčšie slovo, než Donen, ktorý bol len asistentom režiséra ? To je len môj názor, ktorý nemení nič na tom, že dominuje najmä aj na druhej strane kamery, a to spolu s Donaldom O' Connorom a Debbie Reynoldsovou, budúcej matky Carrie Fisherovej, alias princezny Leiy Organovej. Vo vedľajších úlohách sa blysli - Cyd Charisseová a Rita Morenová, ktoré asi netreba bližšie predstavovať, všakže ? Kameramanom filmu bol Harold Rosson, ktorý nasnímal i legendárneho Čarodejníka z krajiny Oz, ktorého mám umiestneného v rebríčku TOP 10, pričom Singin' in the Rain, bude hneď v tej nasledujúcej desiatke. PS: Absencia oscarov je síce naprosto neodpustiteľným faktom, až tomu akosi ani úplne nerozumiem, ale i napriek tomu sa jedná o vôbec jeden z najlepšie zrežírovaných filmov v dejinách kinematografie, ktorý považujem za druhý najlepší filmový muzikál, aký sa nakrútil ! () (menej) (viac)
Legendární muzikál s propracovanou choreografií tanečních čísel, výbornými písněmi a perfektním výkonem Gena Kellyho. ()
Klasika, na kterou čas neplatí. Nádhera. ()
Nejlepší muzikál ever! Už i naše prťata (aktuálně 6 let) si zpívají: "Good Morning ..." :). Nejlepší taneční muzikálové scény (mimo bolywoodské kinematografie), jaké znám. Debbie Reynolds je výborná tanečnice, ale zase ne profesionální (porovnejte s Cyd Charisse, která se objeví ve scéně Broadway rhytm), což ale vůbec nevadí a naopak to působí věrohodně. ■ Zajímavost: Píseň Make Em Laugh vznikla vykradením melodie skladby Be A Clown z roku 1948, která byla složena pro film The Pirate a kterou v tomto filmu zpívají Gene Kelly a Judy Garland. Porovnejte: https://www.youtube.com/watch?v=7NVTFnmav4s (verze bez Judy, ale podobnější). A ještě jedna zajímavost - vysvětlení smyslu taneční scény na Broadway (která do děje filmu z dnešního pohledu nepasuje): V roce 1948 vznikl britský film Červené střevíčky. Obsahoval dvacetiminutovou snovou taneční scénu, která v muzikálech té doby založila módu takovýchto stylizovaných vložek "vyšší kultury". ()
Reklama