Réžia:
Alejandro González IñárrituKamera:
Rodrigo PrietoHudba:
Gustavo SantaolallaHrajú:
Javier Bardem, Maricel Álvarez, Hanaa Bouchaib, Guillermo Estrella, Eduard Fernández, Ana Wagener, Diaryatou Daff, Raul Moya Juarez, Martina García (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh filmu ukazuje životní cestu Uxbala, konfliktního bývalého narkomana, který hledá smíření se svým otcovstvím, láskou, duševnem, zločinem, vinou a smrtelností, obklopený nebezpečným podsvětím moderní Barcelony. Jeho obživa stojí mimo zákon a oběti, které je ochoten položit pro své děti, neznají hranic. Uxbalovi díky rakovině zbývají pouhé dva měsíce života, během nichž se snaží zajistit budoucnost svých dvou potomků, kteří bezcílně proplouvají životem. Zároveň se konfrontuje s přítelem z dětství, který je nyní policistou, se svojí bývalou manželkou, která je maniodepresivní prostitutkou, a dalšími výraznými postavami. Uxbal ztělesňuje velmi rozporuplného muže - oddaný otec, zhrzený milovník, pouliční zločinec, duchovně založený člověk. Jako život samotný, i tento příběh končí tam, kde všechno začíná. Obklopen osudem a překračující hranice, začíná Uxbal vidět svoji dosud mlžnou cestu jasněji a uvědomuje si svůj otcovský odkaz dětem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (332)
Syrová barcelonská oddysea, pocta velkoměstu a famózní one man show Bardema s rakovinou. Bohužel to ale mezi sebou nemá žádnou "vatu" ani jiné pojivo, takže spousta zajímavých obrazů, ruční kamera a pár solidních scén vyznívají do ztracena. Chybí tah, chybí emocionální náboj a je to moc dlouhé. Inarritu chce hrát stejnou muziku jako v 21 Grams, ale nemá na to dostatečně dobré noty, resp. má příběh a charaktery kterým nerozumíte a nechápete je. ()
BAFTA Awards - 2 nominacie: Najlepsi cudzojazycny film / Herec v hl. ulohe Javier Bardem ()
Aneb jak Alejandro González Iñárritu natočil svůj nejzbytečnější film. Předchozí multikulturní trilogii diváci milují proto, že mexický tvůrce nabídl intenzivní mozaikovité příběhy, které umožnovaly objevovat lákavé spojitosti mezi jednotlivými postavami. To, co přináší nyní, je přinejmenším rozpačité. Příběh je maximálně prostý. Otec dvou dětí se dozvídá, že ho pokročilé stadium rakoviny prostaty pomalu zabíjí. A tvůrci teď neví, o čem chtějí vyprávět. Kritizovat západní svět, vyprávět o umírajícím otci, který má hluboce zakořeněné morální zásady nebo chtějí něco úplně jiného? Ať tak či onak, nefunguje ani jedno, i když jsou jednotlivé části působivé a Bardem se úctyhodného prostoru na plátně zmocňuje se vší vervou.. prostě bohužel.. ()
Na Biutiful jsem se dost těšil. Poté, co se Bardem zčistajasna objevil v roce 2011 mezi pěti herci nominovanými na Oscara a poté, co mi tento film vychválila jedna kamarádka, jsem si konečně snímek sehnal a zhlédl. Bohužel musím napsat, že je to zklamání. Zklamání z toho, že sám film neví, čím chce být, zklamání, že ten, jehož jméno stále nedokážu napsat, má na víc. Stopáž je ubíjející a některé příběhové zvraty byly opravdu průhledné hned při jejich začátku (např. s těmi plynovými ohřívači…) Na druhou stranu tenhle film žene kupředu jeho hlavní hvězda - Javier Bardem. To je opravdu neskutečný herec. Vím, že si tímhle nezískám popularitu, ale napsat to musím - dodneška nepochopím, kde vzal Oscara za tu nudu No Country for Old Men když za tento film, kdy prakticky nesleze z plátna, opravdu hraje a jeho výkon je naprosto parádní, získal pouze nominaci. Já vím, s tímhle nic neudělám, ale napsat jsem to musel. Za mě je Biutiful naprosto průměrným dramatem, které neví, kde a kdy má skončit, tak jede cca 45 minut přes čas. Nicméně díky Javierovi a jeho charismatu to vydržíte. 60 %. ()
Biutiful film ze života.... ()
Obyčejný pohled do chudších čtvrtí jednoho španělského velkoměsta (možná proto to na mne tak dolehlo), kde se odehrává surový příběh polovičního ztroskotance Uxbala, který neví, zda se má horko těžko sápat po pomyslném stéblu trávy, či jej ve chvílích osvobozujícího nádechu sám nabízet ostatním, které má rád. Konvenčnost, upřímnost, a strach ze smrti. Nebo ze života? Zeptejte se Javiera. Bylo to silné, bylo to úděsně halucinogenní, a bylo to tak artově neopakovatelné a surealistické, že se mi z toho ještě teď točí hlava. ()
Muži sú svine? Vo filmoch i bežnom živote často, ale Uxbal by sa pre svoje deti rozkrájal. Po prepuknutí vážnej choroby a zistení, že mu ostáva pár mesiacov života, chce Uxbal dať pred svojím odchodom všetko do poriadku. Problémov, ale ešte viac pribúda...Iňarritu upustil od jeho tradičnej skladačky a nechal film voľne plynúť, pretkal ho smútkom a beznádejou, ktorá sa vo filme vznáša po celý čas. Pár veselejších momentov sa tu predsa len nájde, scény v kuchyni za stolom sú nádherne ľudské. Bardem je až neuveriteľne presvedčivý a vždy, keď sa mu leskli oči, zalial smútok aj mňa. Biutiful je priamy zásah do srdca a v istom zmysle je pre mňa Beautiful. Objektívne za poctivé štyri, ale Bardem kurva...Bardem ma svojím výkonom a smutnými očami úplne odrovnal. Tá piata hviezda je pre neho. Hej a dajte pozor a nekupujte lacné plynové ohrievače...90%. ()
Pane Iňárritu, těšila jsem se 4 roky a jsem v rozpacích! Milovníci vašeho roztříštěného vyprávění ústícího v nejednu ukápnutou slzu by mohli být zklamáni jako já! I přes vysoký standard, který si držíte, svou pomyslnou vysoko nastavenou laťku jste z mého pohledu bohužel nepřekonal. ()
Předchozí režisérovy počiny se mi hodně líbily, čert ví proč to tentokrát nevyšlo. Bardem hraje jak jinak než skvěle. Tentokrát mě ale Barcelona nechala naprosto v klidu. Film se vleče a tak divák vlastně jen tak kouká na obrázky, které směřují do předem daného cíle. 50% ()
Vypadá to, že zaměření celého firmu na jedinou hlavní postavu Iňárrituovi nevyšlo tak dobře. Jakoby získaný prostor nebyl využit účelně, jako tomu bylo v jeho filmech vždy do poslední scény. Biutiful, byť skvěle provedený, nemá onu nálehvost a razanci jeho předchozích děl. Přeci jen Iňárritu mě upoutal hlavně tím, jak dokázal ve zkratce nastínit osudy svých postav, ale celé domýšlení již přenechal na diváka. Zde je sice také použitá filmová obdoba špičky ledovce, jen je možná prozrazováno víc než je nutno a vhodno k identifikaci Uxbala. Avšak přesto všechno je Biutiful krásným filmem a pozornost si rozhodně zaslouží. Jen to prostě není Amores Perros ani 21 gramů. ()
Bezmocní lidi v zoufalých situacích se automaticky nerovná dobrý film. Iňarritu se opakuje a vidět (stejnou) emocionální scénu se ztlumeným zvukem je cool, ale ne, když to vidíte počtvrtý. ()
Ťaživý film, s veľmi hutnou a depresívnou atmosférou - to je presne to, čo mám na dráme najradšej. Takže v tomto smere je všetko na jednotku. Po obsahovej stránke ma zaujal viac ten rodinný život, problémy medzi Uxbalom, jeho ženou a ich deťmi. Opäť to chcelo trocha empatie, preniesť sa do toho špinavého bytu a do mysle chudáka Uxbala, ktorý aj keď stojí na hrane zákona a pred bránou smrti, stále je to milujúci otec, ktorý sa snaží všetkými možnými prostriedkami zabezpečiť svoje deti. Páčilo sa mi, že to nikdy nevzdal, to je obrovská vec. Čo je možno trocha na škodu, na atmosfére uberala sonda do Barcelonského podsvetia, aj keď aj tam by sa našlo pár smutných, dramatických momentov. Ale to je čisto len môj subjektívny pocit, čo sa tohto týka, mám radšej vzťahové, rodinné drámy ako krimi mafiánske podsvetie a veteš. Maximálna spokojnosť, najlepší Iňárritu. 85/100 ()
Velmi drásající podívaná. Film, po jehož dokoukání se cítím vyloženě fyzicky unavený a zbavený energie. "Biutiful" je rozhodně snímek, který to divákovi nijak neulehčuje - dlouhá stopáž (z níž si mimochodem závěrečné titulky ukousnou nekonečných 10 minut), temná kamera, neutěšená až stísňující atmosféra, a hlavně všechny ty šílené záběry na močení krve, bizarní vidiny mrtvých lidí lezoucích u stropu, malé děti otrávené plynem... ech, ještě že Iñárritu točí tak málo - z každého jeho filmu se vzpamatovávám věčnost. Jsou to bezesporu filmařsky výjimečné počiny, které tenhle chlapík přivádí na svět, ale osobně tento typ filmů nevyhledávám a nemám v nich zálibu. ()
Nesmírně dlouhé čekání na Bardemovu lenošnou smrt. Podruhé se mě Javier Bardem snažil přesvědčit, že umírá. A stejně jako v Hlasu moře jsem mu to nevěřila. Ono mi to totiž bylo zase úplně jedno. Zvláštní způsob herectví, když umírající hlavní hrdina nechá svého diváka zcela bez emocí. ()
"Tak trochu jiný pohled" na Barcelonu, než ten "prosluněný" Woodyho Allena. Na Iňárritovi se mi líbí, že si jde neustále svou vlastní cestou, nesnaží se divákovi podbízet, "přikrášlovat si" snímek, aby byl v divákových očích líbivější. Přesto jsou takoví, kteří mu právě toto vyčítají. Jestliže ho někdy někdo podezíral z prvoplánovosti, tímto jeho posledním počinem dal všem jeho pochybovačům pádnou odpověď, jak tomu ve skutečnosti je a navíc dokázal, že to není pouze "mistr mozaika", ale umí natočit i "obyčejný" snímek. Hlavní hrdina Uxbal (bývalý feťák) se právě dozvídá, že má rakovinu v pokročilém stádiu, (zbývají mu max 2 měsíce života) a tak se snaží vypořádat (smířit) se svým dosavadním životem resp. smrtí (dá-li se to vůbec tak nazvat) a zabezpečit (jak jen je to v jeho silách) své 2 děti. Že je Javier Bardem excelentní herec a muž mnoha tváří, vím již nějaký ten Pa (ostatně ještě teď mám v živé paměti jeho hrůzu nahánějícího zabijáka Antona Chigurha z Coenovic/McCarthyho syrového snímku No country for old man) a teď... takovýto civilní a zároveň naprosto procítěný herecký výkon. Ten chlap "hraje", až z toho jednoho srdce bolí. Když k tomu přidáte působivou kameru Rodriga Prieta a citlivý hudební doprovod Gustava Santaolally (dvorního to Iňárritova skladatele), vychází z toho velmi působivá, komorní, civilní podívaná. Shodou okolností jsem nedavno shlédnul Malickův snímek The New world a označil ho přízviskem "čistý snímek". Netušil jsem, že hned na další film bude pasovat toto označení snad ještě více a stejně (jako v případě Terrence Malicka) zaslouží Iňárritu velký dík a obdiv už pouze za tu odvahu, přijít s takovýmto typem snímku.Výsledné zpracování je už "pouze " takovou třešínkou na dortu. p.s. pokud je vám po chuti stručná a zcela výstižná synopse snímku, přečtěte si komentář uživ. Chlupis. Naprostý souhlas. NEJupřímnější výpověď o jednom "obyčejném člověku" a navíc je to podáno tou nejrizejší, poctivou, neprvoplánovou filmařinou, co jsem měl doposud možnost vidět a jedním dechem musím navíc dodat (souhlas s uživ. rawen): ani Fincher a jeho The Social Network, ani Tom Hooper a jeho The King's speech, dokonce ani Aronofsky a jeho Black Swan, ale Iňárritu a jeho Biutiful (společně s Corbijnovým/Cloonyho Američanem, je pro mě osobně filmem roku! Stejně tak (při vší úctě ke C. Firthovi) to měl být právě a jenom Javier Bardem, kdo si měl kráčet pro sošku oscara. p.p.s závěrem si neodpustím jednu irelevantní poznámku. Neznám jméno distributora resp. sponzorů podílejících se na produkování tohoto snímku, ale jedno vím jistě: vsadil bych poslední money, že místní Barcelonské cestovky to nebudou... ()
Tak ja pôjdem trochu proti prúdu a prejavím spokojnosť so štvrtým Innarituovým pokusom o dieru do umeleckého sveta. Našťastie pochopil, že trikrát opakovaná scenáristická schéma navzájom sa preplietajúcich príbehov by už bola únavná a tak natočil klasický priamočiary film. Jeho najväčšou devízou je fakt, že aj pri svojej dĺžke nemá hluché miesta, nenudí a vždy v pravý čas pripraví nejaký zaujímavý a nečakaný zvrat. Problém mám skôr s jeho posolstvom, ktoré sa snaží byť opäť všeobímajúce, lenže problémy s načierno pracujúcimi prisťahovalcami a problémové životy feťákov sú všeobecne známe. Menší problém mám so záverom a kontroverzným rozhodnutím černošky, mierne optimistický záver by tomuto filmu slušal viac a vyznel by silnejšie a logickejšie. Alebo som niečo prehliadol a vrátila sa? Tak pardon, prehliadol som. ()
herecky na hranici geniality, výborná hudba a práca so zvukom (aj keď celkovo po formálnej stránke "iba" ďalší Iňarritu), scenáristicky z môjho pohľadu nenapadnuteľný (čo sa týka fungovania scenára v rámci štruktúry, logiky, motívov, motivácií...) a rámcujúca scéna v zasneženom lese je super! (aj ako pointa, rámec, aj ako scéna), ale Iňarrituovo balansovania na hrane morality, tlačenia na emočnú pílu a zvyšovania naturalizmu, kde sa účel iný, než "šokovanie" diváka hľadá ťažko (napokon sa predsa len nájde, ale kde-kto to pri tom hľadaní vzdá) je film od filmu nekontrolovateľnejšie a mám strach, že v poradí piaty film za sebou to už nezvládne... uvidíme. Každopádne film nesporných kvalít, ktorý si ale už druhýkrát v živote nepozriem. PS: veľké plus - narábanie s hororovými prvkami, miestami tak podarené, že skutočne atmosférou prekonalo mnohé zo súčasných hororov. ()
Javier Bardem je skvělý, ale o filmu se totéž říci nedá. Barcelona a její špína, zima, hlad, ilegální přistěhovalci, umírání a smrt. To všechno roztažené do plochy, u které je skoro umění neusnout. Tohle Iñárritu příliš nezvládl, zejména jako scenárista. Jako režisér řadu scén krásně vypiplal, ale není to zbytečné, když mě výsledek jeho snažení nechytil za srdce? ()
Smutný a silný príbeh ... Javier neskutočný a Alejandro výborný. ()
Tak já jsem asi cynik, ale tohle byla taková nuda z chudinského předměstí, kterou jsem nedotáhl do konce navzdory Bardemu, který se snažil, jak mohl, aby diváka přiblížil životu hlavního hrdiny Uxbala, vysloužilého veterána ulic a feťáka. Špína a hnus se mu lepí na paty celý život a mixuje to smůlou. Námět asi dobrý, ale film mě vypnul. ()
Reklama