Réžia:
Asghar FarhadiScenár:
Asghar FarhadiKamera:
Mahmoud KalariHudba:
Sattar OrakiHrajú:
Payman Maadi, Leila Hatami, Sareh Bayat, Shahab Hosseini, Sarina Farhadi, Merila Zare'i, Bábak Karímí, Ali-Asghar Shahbazi, Shirin Yazdanbakhsh (viac)Obsahy(1)
Strhující manželské drama ze současného Iránu ukazuje, jak fatálně mohou být lidské osudy a rodinné vztahy ovlivněny společenskými předsudky a přísným právním systémem. Manželská dvojice, Nader a Simin, čelí životnímu rozhodnutí, které ovlivní nejen jejich vztah, ale především budoucnost dcery Termeh. Jedině pokud odejdou z Iránu, zajistí jí svobodný život, ale Nader odmítá opustit vážně nemocného otce. A tak Simin nezbývá, než požádat o rozvod. Jedinou zbraní matky a manželky v iránské společnosti je vyčkávat. Jenže Nader, který se má náhle sám starat o dceru i otce, selhává a zaplétá se do problémů se zákonem. Co mělo být jen zkouškou vztahu se brzy prohloubí v opravdové drama. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (346)
Hmm, dobrý to bylo. Některé herecké výkony byly skvělé, ty dětské obzvlášť pozoruhodné, ale to téma. Kolik je dnes rozhádaných a osudem sužovaných rodin. V mém případě se famózní prožitek z filmu nekonal. ()
Po shlédnutí loňského držitele Oscara v kategorii nejlepší cizojazyčný film Íránského Rozchodu Nadera a Simin neskrývám své zklamání. Sice zbytek filmu rozpačitý začátek zachránil, jenže od tohohle filmu jsem prostě čekal daleko více. Je sice zajímavé nakouknout do jiné kultury a to do jedné z těch odlišnějších, přeci jenom je Írán teokratickým státem. A to zní velice zajímavě. Jakkoli s tímto vedením státu můžeme nesouhlasit, tak to prostě je a lidé takto žijí. Děj nabírá obrátky a druhá polovina je již velmi zajímavá. Celkové hodnocení snímku nepodpořil ani všelijaký konec. Jak může vypadat můj komentář negativně, tak musím stejně uznat kvality snímku na to z jakých podmínek pochází. ()
Konverzační drama, které je nutné sledovat velmi pozorně. Takřka stoprocentní herecké výkony, celkově tísnivá atmosféra, tamější mentalita lidí a dějová linie, která se tak složitě a hluboko proplétá. Smutně krásný film. ()
Obaval jsem se toho, ze film bude jakymsi disidentskym dilem, kritizujici iransky system. Toho jsem se nastesti nedockal. Jen mohli tvurci uvest duvody, proc a kam chtela Simin do zahranici odjet? Velmi dobre se povedlo proplest manzelsky rozvod se soudnim pripadem ohledne potratu jedne zeny. Snad nekterym lidem tento film otevre oci v tom smyslu, ze Iranci nejsou o nic horsi ci lepsi nez my... ()
Nadmíru povedené konverzační drama. Plíživý rozpad jednoho manželství jakoby jen drží nosnou příběhovou linii při režisérově snaze vykreslit současnou íranskou společnost. V Íranu jsem nikdy nebyl, žádného Írance neznám a tak se mi těžko soudí, nakolik je snímek fikcí, či ústupkem k dosažení mezinárodního uznání. Nezbývá mi, než věřit režisérovi, že si realitu pro své vyprávění neohýbá tak, jak to činí jeho postavy příběhu. Konečně je také muslimská víra vykreslena, ne jako zneužíváná idea pro extremismus, ale jako důležitá autorita v životě běžných věřících, pro které představuje morální kodex, který ovlivňuje jejich životy se všemi klady i zápory, stejně tak jako to dělá kterákoliv jiná víra. Samotný příběh rozpadu manželství Nadera a Simin by byl aktuální, ať by byl natočený kdekoliv. Režisér cílí na komplikované dlouhodobé lidské soužití, které se nejvíce projevuje v zájemné komunikaci. Ví co chce říct a na co poukázat, aniž by odsuzoval či moralizoval. Nakonec je tedy na každém, aby si společně s Termeh vybral, na kterou stranu se přikloní. Hodně silné 4*. ()
1554. hodnocený film: ()
No že by to bylo zrovna příjemné pokoukání, to se říct nedá. Ale filmově to bylo hodně kvalitní představení, které si sice nehodlám zopakovat, ale v hlavě mi zůstalo poměrně detailně. K tomu to bylo i osobně obohacující, protože jsem si udělal zcela jiný obrázek vůči Íránu. V porovnání s ostatní fuckingstány v okolí je to velmi rozvinutá země. 75% ()
Skvělý film, navíc oceňuju konec - ačkoli ty otevřené nemám moc ráda, tenhle byl prostě krásně napínavý, až lehce znepokojivý :-) ()
69. Zlatý glóbus (za rok 2011) - cena (1) - *Nejlepší cizojazyčný film, Írán ()
Nader a Simin nam ukazuju zivot, ktory je pre nas zapadnych ludi neznamy, no na druhej strane problemy, ktore su rovnake pre vsetkych bez ohladu na ich povod, farbu pleti, ci nabozenstvo. Skvele napisana a odohrana, bezchybne zrezirovana mnohovrstevna rodinna drama. Zazitok jak svina! ()
Podľa distribútora strhujúce, podľa mňa uspávajúce. Celé sa to vlieklo vo veľmi vlažnom tempe a nezachránil to ani príbeh. Skôr naopak, pretože ani ten na mňa moc nezapôsobil. Správanie postáv bolo miestami na môj vkus tiež trochu nelogické, nepochopiteľné, hlavne správanie a vystupovanie Nadera. Ale možno to bolo spôsobené aj inou kultúrou. Pre mňa teda prvé stretnutie s Iránskou kinematografiou nedopadlo príliš oslňujúco :) ()
Zase další mnohými oceňovaný film, který mě naprosto ubíjel nudou. Co mě překvapilo bylo, že vlastně ani tak nešlo o rozchod, ale o jakousi soudní při, která měla asi poukázat na absurditu situace v Íránu. Mě to ale prostě nebavilo a neoslovilo, možná je na vině exotická destinace, možná podivné zákony nebo náboženství. Nejspíš je to mix těhle ingrediencí. Jedno je však jisté, v nejbližší době si další íránský film nepustím. ()
V poslední době to vypadá, že jakýkoliv film exotičtější produkce, který má solidní scénář a vyhraje na festivalech pár cen, automaticky spadá mezi tzv. artové filmy. Rozchod Nadera a Simin, nevyužívá uměleckou formu vyjádření, není rafinovaným vyprávěním, neutočí na smysly diváka skvělou kamerou, nebo hudbou, nepřekvapí silou pointy... . Nic takového. Nechci obsah filmu nijak snižovat, příběh to silný byl, ale i přesto, že se odehrává v kultuře pro většinu evropanů neznámé, jde vlastně o vcelku jednoduché vyprávění o rodině, kde se rozpoutá sled událostí, které její členy postaví před dilema, jestli zvolit pravdu, nebo chránit rodinu. Postavy se chovají uvěřitelně, vše je zachyceno bez patosu, herci působí velmi civilně...vlastně největším překvapením pro mě bylo, jak moc podobně se žije a jedná v kultuře, kterou máme spojenou s potlačováním ženských práv. Vypadá to, že i v Iránu, mají ženy poslední slovo stejně, jako v Evropě :o) Pokud tedy čekáte, že se dozvíte něco nového, že nám dají tvůrci nahlédnout pod pokličku východní kultury, tak budete spíš zklamaní. Potíže hlavních hrdinů, totiž souvisí ani ne tak s náboženstvím, jako spíše s morálkou, která je té naší velmi podobná. To, co film činilo zajímavým, tak bylo spíše vymáhání práva, které je v těchto zemích poněkud rozdílné a svoje sehrála i zvědavost, zda i tímto odlišným způsobem dojde k naplnění spravedlnosti. V tomto ohledu jsem byl uspokojen, ale že by se jednalo o filmovou lahůdku...to jistě ne. ()
Navenek silní a hrdí a uvnitř slabí jak pírko, utíkají před tíhou života, Simin chce někam jinam, i když vlastně neví, co by jinde dělala, Nader používá lásku k nemocnému otci jako štít, za kterým skrývá svoji nejistotu, jejich protivníci skrývají svoji nejistotu za víru... a všechna jejich slabost dolehne na děti. Podobný příběh se může stát kdekoliv na světě, i u nás, protože ta spirála malých lží vedoucí k velkým tragédiím je bytostně lidská. A proto ten film oslovuje celý svět. ()
Zajímavé nahlédnutí do íránské kultury, která se nezdá být v hlavních obrysech až tak vzdálená od té západní. Děj by se v podstatě mohl odehrávat kdekoliv, jenomže by to nebylo tak zajímavé/exotické. Otázka je, jestli je předložený obraz vcelku kultivované společnosti realitou, nebo jde, jak naznačuje verbal, o pouhou propagandu. Podle toho, co mi o Íránu vyprávěl kámoš, který tam byl, tak bych spíš vsadil na první možnost. Potom je ovšem potřeba se ptát, kdo nás vlastně krmí propagandou? ()
Rozchod Nadera a Simin obsahuje tolik prvků, které mi hnuly s vnímáním evropské reality, že jsem byl až překvapený, jaké detaily naši civilizaci při vzájemném sbližování východu a západu ještě čekají k pochopení. Herecky odehrané na jedničku s hvězdičkou a až na pár chvil, kdy jsem občas znervózněl při emotivním hlasitém řečnění některých zúčastněných, jsem si užil výtečný film pro náročného diváka. Prima a těším se na další produkci odjinud. ()
Veľmi realisticky pôsobiaca dráma zo života bežných Teheránčanov. Príbeh síce nie je nejako silno vystavaný, podstatné sú detaily, kvôli ktorým ma to chytalo viac a viac. Všadeprítomná silná viera v konfrontácii s obyčajnými i neobyčajnými problémami. ()
Do života vám vstoupí ošetřovatelka vašeho otce, nevinná zápletka změní celý váš život. 80% ()
Co dodat... Írán opět nezklamal... Jít až na dřeň... To chce prostě režisérskou odvahu a pevnou ruku... Příběh mě nenechal ani na chvíli vydechnout... Zvraty jsou občas dost nečekané, takže film neztrácí od začátku do konce na dynamice, přičemž nechává vše na divákově úsudku... Navíc je to opět krásná sonda do života íránské společnosti, jež se nám sice může zdát nábožensky rigidní, na druhou stranu však přisáhat na Korán znamená v té zemi mnohem více, než jen přísahu na Bibli kdekoliv jinde. Člověk si může sám sobě nalhávat do kapsy, ale před božím zrakem zůstane vždy odhalený až nahý... ()
Nad hodnocením filmu nemusím dlouze přemýšlet, pro mě si nejvyšší rozhodně zaslouží. Jak jsem se předem pročítala komentáři, bylo zde mockrát řečeno, že od tohoto snímku nemáme očekávat nahlédnutí do místní muslimské kultury, že o tom to tak úplně není. Já s tímto názorem nemůžu souhlasit. Já jsem se po dvou hodinách toho dozvěděla opravdu hodně, ať už se to týká činnosti soudů, škol či například nemocnic. Samozřejmě nelze všemu bezmezně věřit, ale osobně si myslím, že síla tohoto snímku je právě v tom, že mohl být natočen v Íránu a s íránským obsazením. Film popisuje události, které se v některé formě mohou přihodit každému z nás. Ovšem každá kultura je řeší svým způsobem. Vrtá mi hlavou, jak Írán mohl pustit tento snímek do mezinárodní distribuce, když sami někteří protagonisté (viz. Simin) považují odstěhování se ze země jako nejlepší cestu k lepšímu (možná kvalitnějšímu) životu. Asghar Farhadi natočil drama, po kterém mi běhal mráz po zádech. Nenajdete zde žádné kladné ani záporné hrdiny, každý má své chyby a v podstatě zde nejsou žádní vítězové ani poražení. Velmi si také cením otevřeného konce, nemyslím si, že je vždy nutné dotáhnout všechny nitky do zdárného konce přesně jako v tomto případě. ()
Reklama