VOD (2)
Obsahy(2)
Film se silným tématem o milostném vztahu mezi dvěma mladými ženami natočil tunisko-francouzský režisér Abdellatif Kechiche a hlavní role ztvárnily mladé herečky Adele Exarchopoulosová a Léa Seydouxová. (oficiálny text distribútora)
Recenzie (483)
Nikdy by som si nepomyslel, že vydržím sledovať dlhé tri hodiny nejaký film, so zameraním predovšetkým na hlavnú hrdinku. Ale bavilo ma to a užil som si každú jednu minútu. Tak do detailov prepracovaná nosná téma a pointa filmu a to z mnohých pohľadov či už jednotlivca, alebo spoločnosti, sa len tak nevidí. Je tu množstvo scén, ktoré sa vám vryjú do pamäti a vypália v nej nezmazateľnú stopu a spomienku na film. O jednej veci som presvedčený a síce, že predstaviteľka hlavnej hrdinky (A. Exarchopoulos) si zaslúži metál, jej herecký prejav bol po všetkých stránkach dokonalý a famózny, predovšetkým vďaka nej snímok pritiahne divákovu pozornosť, lapí do svojich pazúrov a celé tri hodiny nie je šanca jej uhrančivosti uniknúť. Ste väzňom a žijete jej život spolu s ňou. Vrelo odporúčam. ()
Och bože, to je film. Ale jaký! Nikdy bych nečekal, že budu po tříhodinovém filmu svěží jak rybička a že mi bude líto, že už je konec. Od prvních záběrů jsem si navykl na styl kamery, která většinu filmu zabírá v detailu či polodetailu hlavní postavu, která v podstatě nechybí v jediném záběru. Najet na rytmus tohoto filmu bylo pro mě stejnou samozřejmostí, s níž je Adéle přijata v rodině Emmy - jako by to tak bylo odjakživa, jako by vše bylo dokonale na svém místě, a není nejmenší důvod se nechat něčím vyvést z míry. Současně je to film vyznačující se neuvěřitelnou přirozeností všech dialogů i hereckých výkonů - v průběhu sledování bylo zcela markantní, že toto je ten typ filmu, kde si herečky sáhnou na dno svých sil a vydají ze sebe na plátně vše, včetně vlastní nahoty - překvapivá divácká snadnost, s níž se tento tříhodinový psychologický opus dá zhlédnout, by však neměla zakrýt vědomí toho, jak náročné muselo být něco takového natočit. Už jenom scéna - SPOILER ALERT - v níž se obě postavy rozejdou, je emočně naprosto zdrcující, a nedovedu si představit, jaké peklo muselo být toto točit (a nejspíš i opakovaně). Současně je to film, na který se hrozně příjemně kouká, protože představitelka hlavní role je mimořádně všestranná herečka a krásná žena k tomu, která si mě bezvýhradně svým úchvatným zjevem podmanila. Sledovat její proměnu v průběhu celého filmu bylo naprosto fascinující! Osobně bych si sice z tohoto filmu ochotně odpustil všechny pornografické scény, které vnímám ve vztahu ke zbytku filmu jako redundantní a rušivé, a byl mi rovněž hrozně nepříjemný pohled na herečku ztvárňující roli Emmy, ale jinak je to zcela fascinující podívaná, která navzdory zdánlivě ohranému námětu nepřipomíná nic, co jsem kdy v životě viděl. Jsem zcela unešený tímto filmovým skvostem a nezbývá mi než doufat, že se jednak komiksová předloha, podle níž byl tento film natočen, dočká českého překladu, a jednak že se brzy zase dostanu k nějakému filmu, pod nímž bude umělecky podpsán Abdellatif Kechiche nebo Adèle Exarchopoulos - oba tvůrce budu odteď bedlivě sledovat. Nepochybuji o tom, že tento výjimečný film budu z hlavy dostávat jen dlouho a těžce. ()
Astenický film, který je možná až příliš sterilní a bez emocí. Některé pasáže jsou rapsodií svobody, některé intelektuálním manifestem, jiné šovinisticky kulturní a mnohé jsou jen prostě nudné. Ten vřící galimatyáš bych dokázala strávit, ale nazývání pornografických scén artem nepřekousnu. Mám ráda filmy, které se nemusí snižovat k explicitnímu vyjádření. Na filmu je krásné, když ponechá práci i divákově fantazii. ()
“Ja a Annie sme sa rozišli.” Klasická story; dve dievčatá sa stretli, zamilovali a potom to jedno z nich pokazilo. Možno je to o láske, možno o pravej láske, aj o tom, že na ňu treba zabudnúť, ale hlavne, čo si z toho odniesla Adele. Fascinujúci pohľad na obyčajné veci. 100% ()
Úplně mě to nepohltilo, ale kvality toho filmu jsou nezpochybnitelné (nasazení ústředního hereckého dua je maximální). Oceňuju enormní otevřenost popisu postav, vývoje jejich vztahu a i těch "skandálních" sexuálních scén, které tu své místo určitě mají (o vhodnosti jejich délky už se dá samozřejmě spekulovat). Plusové body připisuju i za značnou civilnost celkového pojetí - tohle naštěstí opravdu není žádný "těžký" art a ani prvoplánová homo-propaganda, ale vkusná, inteligentní, realistická a s citem zpracovaná studie dlouhodobého partnerského vztahu. Posledních několik minut sice trochu vyšumí, ale předchozí setkání v kavárně je velice emotivní a pro mě představuje vrchol filmu. 80 % ()
Dnešného diváka, ktorý sa zaujíma o súčasné trendy, Adele nemá čím inovatívnym ohúriť. Vieme, že nás čaká snaha o maximálnu autenticitu, detaily tvárí hrdiniek kvôli zvýrazneniu ich emócií a samozrejme explicitný sex. Tak sa máme dostať a aj dostávame hlbšie do ich srdcí a hláv, čomu napomáha aj mohutná dĺžka. To ale skôr z toho hľadiska, že keď s niekým strávite 3 hodiny, tak je vám bližší ako ten, s ktorým strávite hodinu a pol. Väčšinou. Páči sa mi Kechicheho symbolika, toľko modrej som ešte vo filme nikde nevidel. Raz Emmina tvár pripomína farbami francúzsku zástavu a k heslu francúzskej revolúcie to skvele pasuje. Najvýstižnejší je však Adelin gay kamarát (kto iný by ju dokázal chápať, že...) s tričkom Robocopa: Adelino vnútro vs. jej klamlivý zovňajšok, ktorý ju neodhaľuje. Problémy mám s niektorými maličkosťami typu prijatie jej inakosti kamarátkami, v dnešnom svete (aj tom pred pár rokmi) by s tým asi taký veľký problém nemali, Adele príliš svoju inakosť nerieši, hneď sa vrhá do lásky, tá prvá teenagerská vydrží dlhé roky, atď. No ten najväčší problém je v tom, že po troch hodinách nezávislého, či umeleckého filmu by som mal cítiť katarziu, a nie iba skonštatovať, že to bolo kvalitne natočené, s výbornými hercami a režisér vie pracovať so symbolikou. http://www.youtube.com/watch?v=68ugkg9RePc ()
Opravdový, vážný, uvěřitelný, erotický, ale DLOUHÝ. Líbila se mi Adele (myslm herecky, připadala mi jako takový mix Ellen Page a té holky z Fucking Amal), všechno jsem jí věřil, věkově vždy seděla, erotický scény jsem holkám taky věřil. Ale celý to bylo moc roztahaný. Ne, že bych chtěl film přetáčet, poutavý byl, ale délka mu ubírala na působivosti, nota bene, když chyběla doprovodná hudba. A nějak nevím, co si z něj mám odnést. # [viděno: monitor, 5.1] ()
najčastejšie činnosti, ktoré adéle v tomto filme robí: 1) plače 2) "žerie" 3) má sex (sama so sebou, ženou, mužom) 4) tancuje 5) učí deti - a popri tom sa rozpráva o literatúre, výtvarnom umení, filozofii... nie je to depka, ale ani nič veselé, nie je to ťažký art ale ani extra divácky film, je to taká francúzska festivalová coming of age dráma so silným hereckým výkonom mladej adéle; ()
Nechápu ty tři hodiny. Je to zbytečně dlouhé a většinou i nudné až depresivní. Spoustu nezáživných scén, které mě opravdu nebavily, zahránily pouze scény se sexem. Ty byly totiž opravdu špičkové a emocionální. Je to takové intelektuální porno. ()
Vzhledem k tomu, že nabral komentář takovou délku, tak jsem se rozhodl připravit i jeho kratší verzi. Tady je. Nekoukejte na to, je to debilní a prázdná sračka. Kdo se dočetl až sem a má dostatek odvahy, tak si může přečíst následující rozkouskovaný komentář. Rozkouskovaný je proto, že jsem si v 27. minutě uvědomil, že není v mých silách koukat na takovou blbost tři hodinky bez přerušení. Tenhle komentář bude zřejmě vypadat, jako zápisky v deníčku. Koho to rozhořčilo, nechť přestane číst. 1:34:00 Tak tohle bude teror. Normálně mám ve zvyku komentovat film až po jeho zhlédnutí, ale tady si dovolím udělat vyjímku. Mám za sebou 27 minut a musím se svěřit, že tak nezáživnou sračku jsem dlouho neviděl. Děsí mě představa, že má tento snímek 3 hodiny! 3 dlouhé hodiny. Dokoukat to každopádně chci, protože mám strach, že by mě ta volovina mohla strašit ve snech. Co to má do prdele být? Pohádka o dívce, která nemluví, několikrát denně si bezdůvodně popláče, opakuji bezdůvodně a nedávno zjistitla, že je velmi pravděpodobně lesba, což jsem věděl už před zhlédnutím. Tak už zbývá asi jen 2 a půl hodin počkat, než si konečně olížou pičulky. To bude určitě žůžo. To se jistě udělám s nimi. Tak hurá do toho a půl je hotovo. 2:30:00 Tak už jsem skoro v půlce. Já vím, jsem frajer. Tak poté co ošklivá Adélka navštívila několik teplých barů si konečně definitivně ujasnila, že jí nechutnají klobásy a tvaroh. Navíc ukázala, že není teplá jen ona, ale i dobrá polovina žabožroutů. Pár dní na to došlo konečně na tolik očekávané lízání bobrů. No, už jsem nabýval dojmu, že se se svojí modrovlasou známostí nedolížou konce. Nakonec to děvčátka zvládla. Zbývá už jen zjistit, jestli má modrovláska modrý přeliv i v dolních partiích. Škoda, že jsou dívky tak šeredné a vypadají asi na 12 let. Člověk u toho nemůže ani prohnat hada. Tedy, abych byl přesný, tak většina zdejšího hodnotitelstva svá háďátka vesele prohání. Měl jsem to lépe specifikovat. Myslel jsem samozřejmě normální člověk. Tak hurá pokračovat. Půlka by byla. Bohužel, půlky bývají obvykle dvě. A ty z filmy jsou dosti ošklivé. 3:26:00 Musel jsem si střihnout další pauzu, neboť film kráčí do větších a větších sraček. Modrovlas už si stihnul obarvit vlasy na blond. Bohužel vznikla nová otázka, zda si při té příležitosti obarvil i bobra. Otázka byla brzy zodpovězena. V tomhle snímku bobři nejsou. Poslední hodinu budu muset nějak přetrpět. Už mě nic ze snímku nezajímá. Tiše doufám, že vše dopadne špatně a já dostanu alespoň mírné zadostiučinění, že jsem té sračce věnoval tři hodinky. 4:21:00 Já jsem takový borec, že jsem to zvládl dokoukat. V poslední hodince se děvčátka pouze rozkmotřila a dokonce nedošlo ani na usmiřovací sex v hospodě, ačkoli se k němu velmi schylovalo. Jinak se nedělo vůbec nic zvláštního. Asi jako 99,95 % filmu. Na závěr se Adélka lehoulince odlesbila a stala se bezorientovanou. Děvčátka jsou ve skutečném životě jistě teplá, protože nevěřím, že lze něco takového pouze zahrát. Ale zase je nepochybně lehčí natočit lesbickou scénku, než teploušskou. Ženy jsou tomu mnohem přístupnější. Dělat, že si olizují bobry se ještě dá. Nedovedu si však představit, že by si nějaký heterák nechal hadem lechtat vývod ze střev. Co kdyby se odlepila páska a had se dotkl... Jinak nemám vůbec žádné předsudky vůči lesbám ani gayům. No, spíše proti lesbám a některým gayům. Takový ten typ, co nosí růžovoučké oblečení a mluví přihřátě moc nemusím. Jinak bych si samozřejmě moc přál mít kamarádku lesbu, protože by mě jistě neobtěžovala se sexem. Tento snímek je hrozně debilní. Je nepěkně stereotypní. Tři hodiny kecá o tom samém a párkrát se to polesbí. Bohužel, pod pojmemem "to samé" se v tomto případě skrývá jedno obrovské nic. Mě skutečně tahle blbost neměla co nabídnout. Adele má svůj vlastní život a svůj vlastní svět. Tak jí ho dopřejme. Ať se lesbí podle libosti. Na závěr si dovolím malé filosofické okénko, když už mě účinkující obtěžovaly se svými názory. Proč vlastně koukáme na filmy? Filmy nám mohou rozšiřovat obzory, u filmů můžeme snít, u filmů se můžeme bát, plakat, smát se a dobře bavit. Prostě nám musejí dát alespoň něco. Jinak se sledování stává bezúčelným. U této dvojité píčoviny jsem pouze čekal až skončí a očima posouval čas. Absolutní odpad! Tento komentář je tu jednak proto, že jsem si potřeboval ulevit a jednak jako upozornění pro každého, kdo snímek neviděl: !!!NEKOUKAT!!! () (menej) (viac)
Ten pocit, když se kvůli vám, resp. kvůli vaší žádosti, promítá film v městském divadle. Aneb film na přání. V kině nás bylo jenom pět (včetně mě), ale stálo to určitě za to! Život Adele je zároveň můj nejdelší kino-zážitek vůbec. Ona tříhodinová stopáž byla z mého hlediska největším negativem, nebo spíše paradoxem celého příběhu. Ale když se na to podívám z druhé strany, tak musím uznat, že kdyby se tento dramatický kousek sestříhal na nějakých 90 minut, vznikl by podle všeho uspěchaný a nepříliš zdařilý průměrný film ze života, protože ve stopáži o délce menší, než 100 minut by jste neviděli všechny ty malé, psychologické momenty, které mnohdy na člověka hodně zapůsobí. Trošku mě mrzela absence hudby, zvláště při tak dlouhém filmu. V určitých momentech by hudební podklad dodával scéně na velkolepé až epické atmosféře. Při scéně, kde Adele (Adèle Exarchopoulos) tančí při poslechu moderní písničky na jedné "house párty", mě to najednou vtáhlo do děje a vcítil jsem se do povah hlavních aktérek filmu. Byl to jakýsi myšlenkový 3D efekt. Rovněž nezapomenu na úžasný výkon Adèle Exarchopoulos a Léa Seydoux, které předvedli oscarový výkon. Zvláště při "rozchodové scéně", mi z úžasných výkonů málem spadla čelist údivem. ___ (Jiráskovo divadlo, Nový Bydžov) ()
Musím sa priznať, že o filme som nič nevedel a predpokladal som, že pôjde o hudobný film o známej speváčke. Netrvalo dlho, kým som došiel na svoj omyl a pozrel som sa do ČSFD, kde je tento rozťahaný a nič nehovoriaci paškvil označený ako romantická dráma. Po ďalších pár minútach sledovania som zistil, že ide o pornografický film, a nie žiadnu romantickú drámu. Nakoniec, kto by hľadal v pornografickom filme romantiku? Nemám nič proti žánru pornografických filmov, ale očakávam, že budú takto označené a aj komentátori nebudú používať eufemizmy typu "explicitne zobrazený sex". Nechcem predsa až tak veľa. ()
Cesta k přirozenosti, cesta k autenticitě. Troufalost, s níž režisér Abdellatif Kechiche přiměl diváka projít s Adele rozhodující část jejího života, tedy období dospívání a uvědomování si sebe sama, je o to víc překvapující, oč se příběh pokouší nevnímat hranou fikci a přítomnost filmových kamer. Klasické téma queer snímků je rozehráno s pocitem jisté zúčastněnosti, za což do jisté míry může režisérův voyerismus, ale také snaha prožít život toho druhého vlastníma očima. Práce s kamerou, s detaily, s fotogenickými tvary lidských obličejů, s barvami a náladami je něco, s čím se lze na plátně setkávat spíše výjimečně a nikdy v tak intenzivním tvaru, jako v tomto případě. Vrcholem filmového buřičství jsou zcela bezpochyby erotické lesbické pasáže, zachycené ve své pornografické obnaženosti, zvyšujíc tím naléhavou sdílnost snímku. To, co La Vie d'Adèle staví na piedestal mezinárodních filmových ocenění, je právě jeho otevřenost a spontánní projev (nejen) titulních představitelek, které se svých rolí ujaly s maximální zaujatostí. ()
Filmom s touto tématikou sa vyhýbam. Asi aj preto, že ma absolútne nebaví pozerať sa na dve ženy a ich posteľné radovánky. A tu ešte naviac boli tieto scény veľmi dlhé, a pritom kľudne nemuseli byť. Ale odhliadnúc od toho, je to jeden skvelý film. Režisér a kameraman odviedli naozaj výbornú prácu, keď dokázali zmiznúť. Lebo nie oni, ale ja som to všetko sledovala v priamom prenose a bola celý čas s Adéle. Veľmi skutočné, veľmi intímne a veľmi dobre zahraté. Videné v rámci Challenge Tour Special - Filmový lov ()
Léa Seydoux povedala, že natáčanie bolo "mimoriadne náročné, ponižujúce a nechutné." Súhlasím, ale na čo si do toho potom liezla? Či za peniaze všetko? P.S. nadržaný režisér natáčal najúchylnejšiu scénu filmu celých 10 dní. ()
Zajímavý film. Dlouho jsem měl pocit, že se v něm moc neděje, táhne se, hlavní postava Adèle (nikoliv ale zpěvačka!) randí jednou s klukem, jindy s holkou, má každou chvíli sex, povídá si buď o sexu nebo o filozofii a mě to jaksi míjí. I přes pár skvělých scén typu pouličního protestu mi trvalo skoro hodinu, než jsem se do filmu dostal. Romantická konverzace obou dívek na louce mě náhle oslovila svou úpřimnou civilností... ač ty následné dlouhé scény lesbického sexu na hraně porna jsou vážně mazec. U té nejdelší (co trvá snad 8 minut) jsem se až styděl, do role jakého úchylného pozorovatele mě to ten režisér coby diváka pasuje. A když brzy po ní snad nejzajímavější scénu prvního rodinného setkání a povídání si o učitelství vystřídá střih na další tvrdou porno š*kačku obou holek, myslel jsem, že už si z nás režisér zcela tropí srandu. Přesto mě postupně ten snímek dostal a poslední hodina s pohnutým vývojem vztahu a zároveň plněním si vytoužené učitelské profese v životě hlavní hrdinky mě už naplno bavila. Byť se to zpočátku nezdálo, Život Adèle ukrývá v sobě nakonec celkem epický příběh, v němž lze díky posunům v profesi, změnám účesů i náznakům v dialozích vnímat i četné posuny v čase. Během silných emocí u opětovného setkání v baru jsem musel uznat, že ani ty sexuální scény nebyly tak samoúčelné, coby jedna ze součástí intimního ponoru do vztahu ústředních postav. Ze začátku bych dlouho víc než 2* nedal, ale poté, co jsem se s hlavní hrdinkou úspěšně proloudal, prošel letargií a prokousal se i menším pornem, měl jsem pocit ve finále nesmírně zajímavého i dost silného filmu. [75%] ()
Viděla jsem to 2x v kině, 2x doma, četla jsem i původní komix. Skvělé vyobrazení citů a vztahů všeobecně. Celou dobu člověk cítí takovou intimnost, ať už je to kvůli kontaktním scénám s dialogy nebo bez, nebo kvůli délce záběrů, která se taky jen tak nevidí. Celý film bych rozdělila na 3 části: 1. hodina, která uvede děj, představí postavy, 2. hodina o lásce a vztahu ústřední dvojice, která je prošpikovaná úžasným herectvím a pikantními scénami, naprosto bere dech a člověka okamžitě táhne dovnitř a nešťastná 3.hodina, asi nejvíce citově zabarvená, kterou bych ale doslova oškubala o některé scény a 20 min bych ušetřila. Ano, režisér se snažil vyjádřit touhu a beznaděj, ale tu by každý poznal na sto honů i bez té nudné kaše okolo, kterou v komixu nenajdete. Ve srovnání je předloha mnohem lepší s naprosto jiným koncem, který mě i mrzí, že neponechali. 95%, škoda prodloužení sexuálních scén o naprosto "potěšení pro chlapy" poloh a konečného protahování. ()
Čím to je, že na začátku je Adèle Exarchopoulos ošklivá a na konci si budete na internetu hledat její fotky a ukládat její profilovou stránku na nudography mezi své záložky - co kdyby se objevil další nahatý film. Tři hodiny jsou moc a chvílemi se opravdu děje velmi málo. Čím je Adèle i její charakter postupně hezčí, tím ošklivější se stává Léa Seydoux (ačkoliv ve skutečnosti je to docela kočka). A k těm tolikrát zmiňovaným scénám - wau, to byl dost mazec a jakkoliv kolega castor vzývá poselství, já v tom viděl především velké vzrušení. To stejný scéna v restauraci s prsty. Divně působily jen dlouhé posuny, několik minut sledujete nepřerušenou scénu, střih, a jsme o rok dva dál.. ()
Pocit hmatatelné reality a komplexního nahlédnutí do života Adele navozuje Kechiche téměř všudypřítomnými detailními záběry na tváře hereček, které samy o sobě dokáží zachytit i ty nejsubtilnější emoce a pohnutky - hlavně díky tomu dokáže tříhodinový dialogový film udržet pozornost a navodit iluzi skutečného vztahu mezi Adele a Emmou, i když příběh žádným zásadním způsobem nevybočuje z klasické dějové struktury. Právě onen důraz na intimitu danou atypickým záběrováním, díky níž diváci až perverzně nahlížejí do životní epizody jedné dívky/ženy, je zcela zásadním ozvláštněním jinak velmi předvídatelně plynoucího festivalového filmu. Kapitolou samou o sobě jsou i explicitiní sexuální scény, které narušují zažitou představu o tom, co je na plátně ještě zobrazitelné a jakou to má funkci. Tyto momenty (stejně jako mnoho dalších) však nejsou nositeli dějových informací, ale spíše slouží k co nejvěrnějšímu zachycení dané atmosféry, pocitů a emocí hlavních představitelek. Čemuž přidávají dokonce i zdánlivě nesouvisející scény mimo ústřední vztahovou linii (protestování v ulicích, výuka ve škole...), v nichž se zásadním sjednocovacím motivem stává mimo jiné i vyznamotvorná hudební složka a práce s modrou barvou (odtud originální název komiksové předlohy). Z Životu Adele tak nakonec zůstanou pouze silné pocity a vědomí dvou téměř geniálních výkonů hereček, jejichž nejvypjatější scény vždy dosáhnout požadovaného emocionálního účinku na diváka, než samotný příběh, jehož odvyprávění by klidně zabralo polovinu času. Stále je to ale film, který by neměl uniknout pozornosti, jelikož dokáže být v některých momentech opojným i devastujícím zároveň - a to samozřejmě v nesmírně pohlcujícím slova smyslu, v němž dění na plátně na chvíli vypadá jako skutečný život. P.S.: Adèle Exarchopoulos je objev. ()
Otevřené drama o dospívání dívky, která prožívá svůj první lesbický vztah se všemi krásami i úzkostmi. Film před ničím nezavírá oči a převážně sexuální scény jsou nevídaně otevřené, ale ve své tříhodinové délce se film zaměřuje na vše co takový (i jakýkoliv jiný) vztah obnáší. Vyjma pár scén film překvapivě nenudí a díky dokonalým hereckým výkonům neuvěřitelně vtahuje do děje. Vše podpořeno realistickou režií a užitím "dokumentární" kamery. ()
Reklama