Réžia:
Henri VerneuilScenár:
Vahé KatchaKamera:
Claude RenoirHudba:
Ennio MorriconeHrajú:
Omar Sharif, Jean-Paul Belmondo, Dyan Cannon, Robert Hossein, Nicole Calfan, Renato Salvatori, José Luis de Vilallonga, Raoul Delfosse, Roger Lumont (viac)Obsahy(1)
U nás téměř neznámé akční drama slavného francouzského režiséra Henriho Verneuila, držitele čestného Cézara za celoživotní dílo, přivádí na scénu Jean-Paula Belmonda a Omara Sharifa ve strhujícím příběhu zkorumpovaného policisty, který po nádherné řecké krajině honí zloděje, jenž stál za kolosální loupeží diamantů v Aténách. V typické belmondovské gangsterce se můžete těšit především na bleskový spád děje a velké množství kaskadérských scén, které odhalily samý kadlub Belmondových úžasných schopností. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (117)
Jednoduchý, svižný příběh o bandě zlodějů smaragdů a poldovi, co by si také rád přihřál svou polívčičku, s drsnou a tuplovaně dlouhou automobilovou honičkou napříč Aténami. Podobná, leč mnohem slavnější scéna z Bullitova případu se na tuhle absolutně nechytá, o projížďce vylidněnou Paříží z Profesionála ani nemluvě. Tvůrci bondovek nechť se jdou zahrabat rovnou. Kdyby to byl jediný vrchol filmu, tak neřeknu, ale on je to jen jeden z mnoha. Doslova a zcela bez uvozovek k sežrání je kulinářská scéna z restaurace, dále je tu (jinými už zmiňovaná) Belmondova vyhlídková jízda městskou hromadnou dopravou i jeho pád ze strmého srázu podobný tomu, jaký (několikrát:-) předvedl o pár let později ve Zvířeti. Tam se za ním ovšem nevalila hromada sutin a kamení. Detailní popis loupeže z úvodu filmu by také bylo chybou opomenout, stejně jako pěstní souboj z jeho závěru. A nic z toho tu není navíc, všechno šlape jako hodinky a i kdybych chtěl sebevíc, nebudu moct nic vytknout. Snad se u nás brzy dočkáme DVD, protože tohle je vážně perla. P.S.: V televizi je film (díky ořezu, zkrácení některých scén americkými "umělci" a mrtvolnému dabingu) sotva poloviční. ()
Kořist jsem byl hlavně já. Stal jsem se kořistí Henri Verneuiliho, který umí naprosto fantasticky pracovat s příběhem. Stal jsem se kořistí Omara Sharifa, protože za to, jakým způsobem šel po Belmondovi jsem ho nesnášel a samozřejmě jsem už dlouhodobou kořistí Bebela, jeho rošťácký úsměv, kaskadérské kousky a chlapácké chování si ukořistí mé sympatie pokaždé s naprostým přehledem. Velké překvapení pro mě byla role Roberta Hosseina, tady dostal markýz z Angeliky až nečekaně malý prostor a navíc působil jako Belmondův ocásek, co posere na co přijde. Na rozdíl od Belmonda, jehož honička v žiguliku byla parádní a to jeho cestování MHD v Řeckých autobusech asi brzo začnu uplatňovat taky, pokud budou neustále zdražovat jízdné. Správní frajeři totiž lístky na MHD neřeší, správní frajeři se rozeběhnou, skočí na bok autobusu a když potřebují přeskočí na jiný bok, jiného autobusu a když je jízda MHD přestane bavit, seskočí a jdou balit holky. Jo a hrozně se mě líbilo jak si tam šel Belmondo pro holku a ten její trapák "Ona tě nechce, tak bud tak hodný a odejdi a bla,bla, bla na to Belmondo, bum , bum, bum a trapák dokecal :) Jo balit holky, to je velkolepá zábava. ()
Od začátku jsem si užíval napětí, které dokáže připravit jen Francie sedmdesátých a osmdesátých let. Tiché, nemluvné scény, záběry, které nepotřebují slova. Škoda jen slabšího příběhu, který ale svojí grácií zachraňoval právě Jean-Paul Belmondo. Ten ale předváděl i hodně kvalitní kaskadérské kousky. Když ležel na vyklápěčce, která do stráně začala shazovat nějaký písek nebo štěrk, čekal jsem, jak to všecko dopadne. To, že Jean-Paul do stráně spadne a začne padat formou nárazů o zem a následných kotrmelců ještě zhruba asi 100 metrů jsem fakt nečekal. Bodejť bych čekal, když jsem poslední dobou přesycený všemožným digitálem, u kterého herec pomalu nehne ani brvou. Ještě, že existují tak poctivé filmy, jaké uměla jenom tahle nezapomenutelná Francie. Musím říct, že byla radost na takový film koukat. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $4,500,000║ ()
Úvod je jak od Melvilla; zarytě mlčenlivé, táhlé, chlapské, do detailů zevrubně analytické provedení loupeže... No prostě žánrovka jedna báseň. A pak to jde do háje, protože to sice zůstane vážným krimi thrillerem, ale zároveň to Belmonda stylizuje do komediální "eskapádové" polohy. A to nefunguje ani trochu. Rovněž nepomáhá, že v "belmondovkách" jsou ty jeho kaskadérské velekousky až na výjimky potvrzující pravidlo spíše třešničkou na dortu, která korunuje již tak dobrý filmový a dějový základ. Kořist je ta výjimka potvrzující pravidlo. Zde je vše podřízeno tomu, aby co pár minut mohla začít další desetiminutová kaskadérská scéna. Což dobře není. Všechny jsou sice samy o sobě působivé; jen měly být v lepším filmu. ()
Tady se Belmondovi fandit teda fakt nedá. A Omar je očividně i lepší řidič, takžee. ()
"Promiňte, jsem cizinec, neumím číst značky ve Vaší řeči." V případě soubojů zkorumpovaného poldy a sympatického lupiče se vždy přidávám na stranu krásných žen. A tady se mi celkem líbily obě. To je tedy v pořádku, zábavná ega obou soupeřů rozhodně nejsou špatná, honění Fiátku s Oplíkem mě taky bavilo, ale to hraní s pistolkama občas sklouzlo k parodii a to je škoda. Nicméně jsem se naučil nastupovat na loď přes jeřáb, uhýbat kamenům za letu z kopce či nastupovat do trolejbusu mezi zastávkami, takže mi nečiní potíže belmondovský škleb zase jednou mírně nadhodnotit. ()
Skvělej kriminální film s Belmondem v hlavní roli, kde se občas najde i nějakej ten vtípek na odlehčení. Jinak v paměti mi utkvěla hlavně ta zmiňovaná honička. A opravdu tam Belmondo nejezdí v Žigulíku a Omar Sharif ho nepronásleduje ve Volze, jak tady kdosi napsal. Je to Fiat 124 a Opel Rekord. ()
Průměrná dobová kriminálka. Po zdlouhavé úvodní loupeži přišla zdlouhavá autohonička, ale ta byla aspoň pěkně fyzická, auta brutálně smykovaly a obouchaly se. Nejvíc mě na tom bavil charizmatický Sharif jako ležérní zkorumpovaný polda a taky jak Belmondo profackoval tu bloncku, Hossein bohužel neměl co hrát. ()
Aténské kriminální klání mezi Belmondovou bandou lupičů a jedním zkaženým šerifem Omarem. Rozdělené na několik velmi poutavých epizod (úvodní na detail dbající procedura loupeže, poctivý car chase Fiat vs. Opel, ochutnávka řeckých specialit či uzemnění šviháka bazénového), místy okořeněné groteskními situacemi (liskáním budiž světlo, ztěžka oddechující klaun) a protkané výživnými kaskadérskými kousky Bébela (MHD zadara, vyklopení z náklaďáku). Sice to drobet zavání kacířstvím (snad to bylo i tím nezvyklým dabingem), ale místo na slunci tentokráte Belmondovi uzmul hamižný polda Sharif, který se až do poslední chvíle pohyboval na místech, kde to sype.. ()
Na člověku mě zaujmou nejdříve jeho oči a v těch Omarových jsem se nadobro ztratila. Charismatický chlap až hanba mi na co zrovna teď myslím! Ale dál ... jako policajt teda nic moc. Sledovačka, že by si ho musel všimnout i slepý. Nicméně následná honička v prastarých kárách ulicemi města stála zato. Každou chvíli to vypadalo, že se ty kastle úplně rozsypou, ale vydržely. Za celou dobu jsem nenašla výrazněji hluché místo, děj uháněl jak čas na švýcarských hodinkách. Musím ale přivřít oči nad některými zajímavými momenty. Třeba ten kaskadérský kousek se sklápěčkou a následným kotouloběhem. Ten stál zato. Hlavně mě baví myšlenka, kolikrát ten záběr museli opakovat. Jo ale co mě okamžitě a ihned dostalo pod konferenční stolek se zástavou dechu, byla krapet drsná scéna v dámském pokoji. Ještě teď se musím smát při té vzpomínce! Průplesk ve stylu Obelixe, když fackoval hlavního dodavatele kamenů pro Césarův palác a k tomu ještě blikala světla, reagující na tlesknutí. Málem bylo po mně! :-) ()
Skvělá dobrodružná krimi od mistra žánru Henriho Verneuila. Úvodní lupičská scéna (jj, tenkrát věděli jak to natočit, pěkně pomalu a bez keců) a nadupaná automobilová honička zůstanou v paměti nejvíce, ale ani zbytek není vůbec k zahození. Jean-Paul Belmondo v roli férového zloděje prostě válí a Omar Sharif je mu rovnocenným protihráčem (mám navíc nějakou zvláštní slabost pro záporáky na straně zákona :-)). A mistr M se opět postaral o dokonalý hudební zážitek. 85%. ()
Film ve kterém se prvních dvacet minut prakticky nemluví až jsem si říkal jestli není němý, ale pak bohužel mladej Belmondo promluví hlasem starýho Krampola. Jinak taková standartní Francouzská kriminálka. Zaujme zajímavým obsazením a nabídne standartní Belmondovské kousky. Jinak nic mimořádnýho a rozuzlení mě úplně neuspokojilo, ale je to určitě koukatelný filmařský řemeslo.60% ()
Zvláštní Belmondovka, která je místy ukázkově pomalá (večeře Belmondo/Shariff), stejně jako velmi akční (honička v autech). Zkrátka se zde stále něco děje. Belmondovo charisma je dostatečně známé, ale zde přišel na pomoc ještě možná lepší Omar Sharif. Závěrečná rvačka u bazénu v Řecku, byla tou nejlepší jakou Belmondo kdy předvedl. Nemůžu jít níž než 70% ()
U nás skoro nepoznané dílko z dílny onoho výborného šéfa režie z Francie, škoda, určitě stojí za shlédnutí. ()
Spojení Hosseina, Belmonda a Morriconeho zafungovalo lépe o deset let později v Profesionálovi. Přiznávám, že mě automobilové honičky příliš nebaví, takže hodně dlouhá sekvence nahánění Belmonda Sharifem mě nudila. Belmondo získal svoji popularitu především na akčních snímcích. V Kořisti není o akci nouze, ale u Bébela je člověk zvyklý, že akce je doprovázena šarmantním humorem. Pro milovníky "klasických" Belmondových akčních komedií tohle bude zklamání. ()
Filmu dominujú dve excelentné akčné scény a zopár vydarených suchých hlášok. Naopak ho zráža zopár divne nakrútených scén- Sharif na koni a rozpačitých dialógov- neustále hrátky so zbraňami. Čiže ako celok je Korisť dosť nevyrovnaný film. Zápletka je samozrejme stavaná tak, aby sa divák bavil od začiatku do konca a proste iba vypol a nechal sa unášať touto solídnou oldschool zábavou. ()
Belmondo - frajer i bez svých obvyklých hlášek, Sharif - uhlazený, ale démonický padouch, Hossein - no prostě tu je a Morriconeho hudba - téměř maximální spokojenost, přece jen mi ty frajerské hlášky kapánek asi chyběly. ()
Henri Verneuil si opět potvrzuje status velkého režijního machra a specialisty na velké pohlcující bijáky, které z valné části nestárnou, pořád baví svou svižností a fascinují svým pojetím i v digitální éře. Některé Verneuilovy žánrovky možná zpětně neoplývají přílišnou originalitou námětů, v případě Kořisti jde o dějově vesměs tuctovou loupežní gangsterku s bojem mezi policistou a lupiči o ukradené klenoty, jakou lze vidět i mnohokrát jinde v různých obměnách (našinec se jí dočkal již 4 roky před tím i v domácí Hře bez pravidel), jenomže to autentické zpracování akčních scén minimálně na evropské půdě nenalézá konkurenci! Minimalisticky provedenou loupež s náročným luštěním kódu a otevíráním trezoru vystřídá záhy závratně dechberoucí, stejně dlouhá automobilová honička v plném provozu a najednou je tři čtvrtě hodiny z filmu pryč, aniž bychom si možná stačili pořádně vydechnout a uvědomit mezi tím to rychlé plynutí času... a podobně strhujících scén je zde víc. Psychologie sice zůstává na bodě mrazu a vůbec postavy jsou tu až šablonovitě plakátové, což je asi jediný aspekt, ve kterém Verneuil v rámci žánru pokulhává za svým největším americkým konkurentem Johnem Frankenheimerem, ale vzhledem k jiným přednostem filmu mi to během sledování nevadilo. Herecké spojení Sharifa s Belmondem v souboji plném drsné akce i rafinovaných taktik fungovalo skvěle, Hossein za nimi trochu zaostává, ale neztratí se. Vzájemný střet v místnosti plné terčů nemá tolik akční nádech oproti jiným scénám, přesto dokáže upoutat stejným dílem a díky Sharifovu padouchovi má také úžasný nadhled. Najdou se i pasáže (zejména Belmondo se svou holkou – byť se později ukázalo, že má to i hlbší význam), které vysoce nasazenou laťku tempa a napětí na chvilku občas zabrzdí. Ale jinak to byl určitě skvělým zážitek a Verneuil, jehož tvorbu jsem tímhle oprášil po dost dlouhé době, mě opět nezklamal. [85%] ()
Po predchádzajúcom nadšení v podobe priam fenomenálnych Opíc v zime, prichádza tentokrát rozpačité sklamanie s Korisťou, čo bohužiaľ nezachránilo ani veľké množstvo kaskadérskych kúskov, a to konkrétne pod taktovkou - renomovaného Jeana-Paula Belmonda, a to ďalej netreba zabúdať ani na tú, vskutku "kultovú" automobilovú naháňačku z prostredia Hadriánovho oblúka, ktorou chceli režisér Henri Verneuil za asistencie Bébela, zrejme vzdať hold protagonistovi Frankovi Bullittovi z rovnomenného filmu Bullitt, keď mi to zároveň príde, ako mierne „samoúčelné”, keďže je síce nakrútená za absolútne plnej premávky, no i napriek tomuto faktu, ma akosi extra neoslovila, lebo tomu skrátka niečo "podstatné" chýbalo, čo práve mal len Originál, spomínaný o pár riadkov vyššie, to sa predsa nemôže podariť zrovna tejto „kópii”, i keď by mi na to Gene Hackman určite niečo zaujímavé povedal... Totižto, ani nie som tak zaujatý voči tejto, celkom dynamickej sekvencii, ktorá môže v podstate niekoho ohúriť oveľa viacej, než akurátne mňa, keď som si istý v tom, že si nájde svojich skalných priaznivcov, ktorí si ju mimoriadne obľúbia, ale čo mi jednoducho úplne najviac prekážalo, bolo samotné obsadenie Omara Sharifa, ktorý bol zo scény na scénu, čoraz intenzívnejšie naivnejším a celkovo bol neznesiteľným, až sa z jeho postavy postupne vytvorila akási smiešna karikatúra, čo je z môjho pohľadu značné mínus, kvôli čomu som zaokrúhľoval ešte smerom nadol. I možno tak kvalitné obsadenie, je totálne bezmocné, ak mu scenár neponúkne dostatok príležitostí plne sa rozvíjať, čo pri takom Robertovi Hosseinovi o to viac zamrzí, keďže mi pripadal rovnako bezbranným, ako jeho kolega Sharif. Občas to už proste zachádzalo do extrému. S touto korisťou už nechcem mať vôbec nič spoločné, teda si budem držať od nej maximálny odstup, čo ale v žiadnom prípade neplatí pre režiséra s hercom v hlavnej úlohe, ktorým ponúknem ešte veľmi veľa šancí... ()
Reklama