Réžia:
Andy MuschiettiScenár:
Gary DaubermanKamera:
Checco VareseHudba:
Benjamin WallfischHrajú:
Jessica Chastain, James McAvoy, Bill Hader, Isaiah Mustafa, Jay Ryan, James Ransone, Andy Bean, Bill Skarsgård, Jaeden Martell, Wyatt Oleff, Jack Dylan Grazer (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
V pokračovaní najúspešnejšieho hororu všetkých čias sa do mesta Derry vracia zlo a členovia Klubu núl budú musieť opäť spojiť svoje sily na mieste, kde to všetko začalo. Od hrôzostrašných udalostí ubehlo 27 rokov. Členovia Klubu núl sa rozišli a žijú si vlastné životy. Mike ako jediný ostal v rodnom meste a je nútený zvolať ostatných členov klubu späť do Derry, kde budú spoločne opäť čeliť zlu. Všetci sú poznamenaní hrôzostrašnými zážitkami z minulosti, každý z nich bude musieť preto opäť prekonať svoj najsilnejší strach a čeliť klaunovi, ktorý je teraz nebezpečnejší ako kedykoľvek predtým. (Continental Film)
(viac)Recenzie (711)
Scary Movie: Kapitola 2. Z nostalgické ozvěny Rošťáků pro 21. století udělal Muschietti v pokračování nefunkční přehlídku kolotočových bubáků v sérii rutinně poskládaných atrakcí z hororového domu. Navýšil se možná rozpočet, ale zmizelo vše, co dělalo jedničku alespoň snesitelnou podívanou v mezích žánru - náznaky atmosféry, vztahy mezi postavami a fungující dobové reálie. Ve dvojce mizí vše pod nánosy humoru a komických vložek, kde i ty nejvíce “hororové” scény vypadají jako (ne)zamýšlená parodie ve stylu Žhavých výstřelů. Film se ani svou skoro tříhodinovou stopáž nesnaží ospravedlnit, místo toho nechává hrdiny projít stejnými traumaty/variacemi scén jako v minulosti a navíc přidává vysvětlující (a informace opakující) flashbacky, s jejichž existencí se celý první díl jeví jako téměř zbytečný. Dramaturgicky rozpadlý výsledek, který působí stejně povrchně a smešně jako jeho titulní monstrum, nakonec zachraňuje pouze Bill Hader a jedno povedené cameo, obojí ale pocházející z jiného žánru a jiného filmu. P.S. Ještěže nejlepší nepřiznaná adaptace To již existuje a natočil jí loni Mike Flanagan. ()
První TO, nebyl žádný velký zázrak, ale mělo ohromný úspěch a přestože se nejednalo o "horor" film mě svou retro atmosférou bavil. Pokračování už danou retro atmosféru nemá (přestože je zde hodně flashbacků do minulosti) je o více než půlhodinu delší a hororové scény jsou silně předvádatelné a ještě méně děsivé, než tomu bylo poprvé. Pořád je to ale zábavný film, který má zajímavé postavy, které divák rád poznává a zjišťuje jejich traumata a slabiny a fandit v souboji se šíleným klaunem, který je zde překvapivě na vedlejší koleji. Chápu rozporuplné pocity, ale já spadám do té skupiny, která se opravdu bavila a samotného mě to překvapuje. ()
Patřím k velikým fanouškům jak knižní předlohy, tak hlavně k prvnímu dílu od Andyho. Díky převážně negativním recenzím jsme si chvilku počkali než jsme vyrazili do kina a díky tomu jsem slavil první úspěch, do kina jsme šli ve tři odpoledne a sál úplně prázdný. Takže byla výborná atmosféra, žádný smích, hluk, mluvení, žádný žraní ve velkým, takže půlka úspěchu hotová. V první části si prostě všechno sedlo, mladí herci, kteří hráli skvěle, výtečná atmosféra 80.let, famózní Pennywise dokonale zahraný Skarsgårdem a všudypřítomný strach a smrtící lekačky. Ve finále druhý nejlepší horor který jsem v životě viděl, takže očekávání z mé strany bylo obrovské. Andy Muschietti si trochu podříznul stoličku tvrzením, že nás čeká nejděsivější horor všech dob, což bohužel není vůbec pravda. Druhá část je fantasy rozprávka, která svým vyprávěním působí doslova jako knížka, např. v části, kdy parta hledá bunkr na Vás doslova dýchne knižní atmosféra, jakoby jste obraceli stránky přímo Kingova díla. Hororových scén nepochopitelně ubylo, hlavně klauna je neskutečně málo, až zbytečně moc straší jeho alter ega a samotného Pennywise je šíleně málo, na druhou stránku pokaždé když je na plátně, o horor není nouze. Co se týče herců to je neskutečná trefa, Bill Hader je doslova dokonalý a jeho pojetí Ritchieho nemá absolutní chybu. Bohužel McAvoy je tak slavný, že se do příběhu vůbec nehodí, jeho sláva a obličej zcela vymazaly postavě Billa duši. Jednička byla silná právě díky neznámým hercům, takže paradoxně nejlepší herec v obsazení je pro film největší slabinou, stejně jako Jessica Chastain, jejíž Beverly nemá s tou silnou vůdkyní z první části vůbec nic společné. Zbytek obsazení je ale výborný a Hader s Ransonem si kradou celý film pro sebe. Objektivně celý ten problém druhé části je v menší zajímavosti osudu dospělých hrdinů. I v knize jsou pasáže s dětskými hrdiny daleko silnější a k tomu se režisér rozhodl vyprávět a vyprávět až zapomněl strašit. Kritizovaní humoru vůbec nechápu, protože kdo viděl jedničku tak snad si kurva pamatuje jak Ritchie hláškuje jako prase a narváno vtipem je i prvním díle. Takže tady mi občasné a z naší strany upřímné záchvaty smíchu vůbec nevadili. Druhé IT je určitě zklamáním, ale to hlavně z důvodu, jak moc se jednička povedla. Režisér nestraší, ale přesto slušně baví. Není to horor, je to sci-fi s hororovým nádechem a mě to ve finále moc nevadí,. Film nás bavil a díky prázdnýmu kinu to bylo ještě o kus lepší. Na druhou stránku jedničku si pouštím tak třikrát ročně a nejsem si úplně jistej, jestli se na dvojku podívám doma víc než jednou, Podle mě začali do filmu mluvit producenti a chtěli ještě víc herců, víc dialogů, víc vtipu a víc diváků až zcela vyřadili klauna a krev totálně na druhou kolej. Chápu to rozčarování lidí, ale mě to stačilo i když jsem samozřejmě čekal daleko víc. Třetím dílem jen čistě o klaunovi nepohrdnu. 70%. ()
Je to trochu troska kinematografie. Nemůže se to to rozhodnout, který ze strachů předloží divákovi a který bude jen v podvědomí. Fanoušci knihy mohou být potěšeni emocionální vahou filmu o traumatu z teroru v dětství a jeho projevy v dospělosti. Jsou zde velké chvíle sekvence. Na druhou stranu si může publikum klást otázky, kterých je příliš mnoho. Nechápu proč film nakynul na tři hodiny. Kdo na to dneska má čas? Připadal jsem si jako při sledování fotbalového utkání, kdy se čeká na góly - zde na lekací scény. V podzemí s vodou to má své kouzlo, ale když vraždícímu klaunovy narostl krokodýlí zobák z kterého vycházel oheň, dostal jsem záchvat smíchu což je u hororu asi špatně. Mimo tyto slintající příšerky jako z Vetřelce poslední ránu z milosti zasadí legendě fakt, že místo náznakového strašení vytáhne béčkovou munici od přepálených zvukových efektů po zombíky. S digitálním haraburdím to prostě upadá.V prvním dílu se zlu v podobě vraždícího klauna postavila parta školáků, kteří se do města vracejí po sedmadvaceti letech, protože hrozba znovu procitla. Jenže půvab dětského světa zmizel, a třebaže dospělí v podání spolehlivých herců v čele s Jamesem McAvoyem a Jessikou Chastainovou srdnatě hláškují, strach o ně je poloviční.Navíc ve snaze připomenout, vysvětlit a propojit obě časové roviny se novinka neúměrně nastavuje, přičemž s každým návratem v čase jenom sebevražedně dokládá, oč hravěji bylo tenkrát než nyní. Přitom To hodně naslibuje dramatickým otevřením, ale pak dlouze představuje hrdiny v jejich nynějších životech i vztazích. Pospolitost malých vyděděnců účinkovala přirozeněji než jejich dospělá nostalgie a že ubíjející košatost by patřila spíše seriálu. ()
Nehleďte na hodnocení, většina komentářů je totální lež. Je to minimálně nadprůměrné pokračování, které je možná trošku delší a ztrácí kouzlo jedničky, ale na druhou stranu to zachraňuje perfektní Casting i hororové scény. CGI je zde možná trošku moc, ale snímku to vůbec neubírá na kráse. McAvoy a Hader topoví. Víc nemám co dodat, prostě vyrazte do kina. ()
Příběh se nám posunul o 27 let dopředu a vidíme zde dospělou partu „Smolařů“. S dětmi byl první díl napínavější, diváka příběh víc vtáhl, než-li s dospělými hrdiny. Hlavním problémem tohoto filmu je však přepálená stopáž. Nevím koho to napadlo, aby film trval přes 2,5 hodiny. Úplně v pohodě jsme se mohli obejít bez těch vzpomínkových scén, vlastně velkou část filmu jsme sledovali jenom charaktery jednotlivých postav a jejich vzpomínky na dětství. To hlavní, útok na Pennywise, jsme viděli až na konci filmu. Za mě tedy 3*. ()
Ze začátku slušný náběh na skvělou atmosféru staré party z Derry, no časem jsem už chtěl, ať je konec, a bylo mi ukradené, kdo jak skončí. Herci slušní a dobře vybraní, ale zbytek už dost pokulhával, zejména ve srovnání s jedničkou a s mým očekáváním. Filmaři z hlediska “bafání” vsadili na kvantinu na úkor kvality, a to je kur*a průser. Většina příšer je tak divně uměle a počítačově udělaná až to bije do očí, a tak vyznívají do prázdna. Nechápu, kde vidí logiku, když mají solidního klauna, který má maximální potenciál pro to, být tahoun filmu, ale oni Pennywise prostě zazdí a když řeknu, že byl na plátně všehovšudy 15 minut, tak možná i přeháním. Děj se šoupe od místa k místu a od postavy k postavě a 60% filmu se protagonisti cloumají po okolí a nic se nestane. Stejně tak finále nudné, nevýrazné a zabití Pennywise úplně debilní. Napětí je zazděno neustálým pokusem o hláškování a tím, že postavy mají na všechno kopu času a neřeší, že okolo nich ječí vraždící Klaun. Hvězdu navíc za moji lásku k It, ale tohle je průser jak Brno. PS: ona očekávaná “nejkrvavější hororová scéna všech dob” je Beverly v místnosti, do které se začne valit krev. Damn. Jak kurevsky originální. ()
Navzdory šialenej minutáži musím uznať, že sa tvorcom podarilo udržať divákovú pozornosť celý čas, príbeh sa prelína medzi dve časové roviny, je príjemne atmosfericky atraktívny a zaujímavý. Záverečné vyvrcholenie dýcha 80-tkovými filmami, ale to je skôr predlohou, ktorá vtedy vznikla, takže sa to nedá vyčítať. ()
Na To jsem se vážně těšila a o to víc mě mrzí, že tahle druhá část zůstala za očekáváními. Problém je, že první verze filmu byla ještě mnohem, mnohem delší a to, co vidíme v kinoverzi, je tedy nutná kostra. Film je tedy na jednu stranu příliš dlouhý a má některé repetitivní a zbytečné scény, na druhou stranu se některým věcem věnuje jen zkratkovitě a krátce. Pennywise je i v druhé části docela dost, ale bohužel nepředvede nic nového. Dětští protagonisté jsou sice fajn, ale jsou tu na úkor času, který strávíme s dospělými postavami, o kterých se s výjimkou Eddieho a Richieho nedá mluvit o tom, že by to měly nějakou osobnost. Odlehčování humorem byl sice hezký pokus, ale na můj vkus ho tentokrát bylo až moc. Zdá se, že Kingovským příběhům přece jenom víc sluší časově volnější obrazovka než plátno. ()
Krátké hororové epizodky a rozšafné příšerky jsou místy roztomilé, jakkoli Muschetti už od svého debutu dokazuje, že bez CGI si není schopný ani vyčistit zuby. Naprosto to však selhává v té rovině navracení se do rodného města, kde se vrací nevyřešená traumata dětství i pocit nedělitelné pospolitosti v kamarádské partě. A film si to panicky uvědomuje, takže jedeme jeden flashback za druhým, neustále pojmenováváme, co se má cítit a do toho ústřední pětice herců ze sebe rve košile a jeden má pocit, že sedí v Národním v první řadě. Těch několik nikam nevedoucích motivů (manžel Beverly, vraždící Bowers), ohromná stopáž, neschopnost propojit pět protagonistů do koherentního celku, takže je každý z nich nositelem jednoho neměnného typu charakteru a polovina scén vypadá tak, že je před ně předložena nová informace a my ihned všichni víme, co na ni každý z nich povinně řekne - to všechno jsou důkazy toho, že tady proběhla nějaká usilovná ošahávačka mezi dramaturgy a velkopanským režisérem, kterému se to podařilo dotáhnout až do této podoby. A já věřím (a přítomnost cameí Petera Bogdanoviche či Xaviera Dolana), že Muschetti tady byl přesvědčený o tom, jak točí obří kus filmařiny. Nebudu lhát, někdy za polovinou jsem dostal panický záchvat, že to možná nikdy neskončí. ()
Asi půjdu dost proti proudu, ale ve výsledku mě to bavilo o něco víc než první díl. Je to ale zásluha výhradně první poloviny, která fungovala k mému překvapení jako slušný distributor pocitů a vzpomínek, které jsem cítil u čtení knihy (to se v prvním díle téměř nedělo). Prvních cca 60 min je tak pro mě tím nejlepším/nejpřijatelnějším, co se v rámci To adaptací na plátně/obrazovce objevilo. To potkávání postav, ať už ve směru divák - postava anebo postava - postava, má příjemně umírněné tempo a jako příprava před velkým finále to funguje slušně. Naneštěstí, druhá polovina se mění v podobný CGI bordel, jaký si pamatuju ze sledování prvního dílu. Mizí jakékoliv divácké abstraktní pocity nalinkované na knižní adaptaci a celé se to stává defaultně generickým blockbusterem pro náctileté. A žádného dětského gangbangu se ani tentokrát nedočkáme. 6/10 ()
Na tohle pokračování se většina lidí opravdu těšila a dodnes slyším ty chvalozpěvy, které se pěli na remake z roku 2017. Já však mezi fandy filmového zpracování Kingovy knihy zrovna nepatřím a dávám přednost původnímu televiznímu filmu z roku 1990 (i když ani ten nebyl žádným zázrakem) – no hlavně tedy samotné knižní předloze. Remake nebyl vyloženě špatný, našel jsem v něm několik opravdu dobrých pasáží, pár scén bylo správně mrazivých a atmosférických, ale na některé představitele dětských rolí jsem byl až alergický. I tak jsem však dokázal prvnímu dílu dát lehce nadprůměrných 60%. Do druhého dílu už jsem tak šel s mnohem menším očekáváním, takže jsem nebyl ani moc překvapený, že jsem se dočkal ještě o něco horší podívané, než tomu bylo minule. Já osobně moc nemusel dospěláckou pasáž ani v původním It (1990). A tady si pro nás Andy Muschietti připravil dost těžce přepálenou 169 minutovou nálož. Proboha proč? Víc jak polovina filmu byla zbytečně natahována, obsahovala nudné pasáže i vyloženě hluchá místa a já se několikrát přistihl, jak nervózně pokukuju po časomíře. Dospělí herci se sice snažili, ale já si víc užíval ty vzpomínkové pasáže z dětství. Pennywise tu sice nedostal zas až tolik prostoru, kolik by si zasloužil, ale nebylo to zas až tak žalostně málo, jak někteří tvrdili napříč internetem (za to Henry Bowers mi tu přišel naprosto zbytečný). Horší už to bylo s jinými „formami strachu“, kterým museli čelit naši hrdinové. Na to, že tvůrci disponovali větším rozpočtem, tak v některých scénách přišli na řadu nechutně odporné digitální efekty (monstra), ze kterých rozhodně nešel strach. Prostě jen prachobyčejný průměrný film, nic víc. 50% ()
Richie said it best when we were here this time - "You've gotta be fucking kidding!" :D ()
Zatímco první To se ve svý atmosféře a hlavních motivech mohlo odrazit od toho, co se lidem líbilo na Stranger Things, u dvojky už evidentně nikdo neměl moc tušáka, co zajímavýho s ní vlastně udělat, a tak nám byla po zásluze naložena v podstatě jen schizofrenní nostalgická jízda se sérií strašidelnejch pouťovejch atrakcí bez větší vnitřní soudržnosti. víc » ()
Když v roce 2017 vyšla první kapitola mé nejoblíbenější knihy z pera Stephena Kinga ve filmové podobě, moc se mi nelíbila. Nelíbilo se mi uondané tempo a prázdná dějová místa. Na konci svého komentáře jsem pak vyjádřil přání, aby druhá kapitola dopadla o pořádný kus lépe. Nyní se píše rok 2019 a druhé IT konečně dorazilo. Povedlo se tvůrcům naplnit velká očekávání? Hned na úvod Vám řeknu, že vlastně vůbec. Je to dáno zejména nepochopitelně dlouhou stopáží, která je řádně využita snad jen z pár procent. Dále je to vcelku paradoxně i vyšší rozpočet, který dává zavděk záplavě rádoby strašidelnému "digibordelu", jenž je spíše k smíchu a postupem času i k hysterickému pláči. Přičtěte si k tomuto všemu i ústřední herce bez špetky chemie, tragický scénář se spoustou berliček, trestuhodně nevyužitého Billa Skarsgårda s jeho klaunem Pennywisem a vznikne Vám velmi nevzhledně zabalený "horor", kde se budete děsit pouze při pohledu na hodinky. Co tedy dodat na závěr? Sám bych tomu nevěřil, ale It: Chapter Two je o pořádný kus horší než průměrný první díl. Atributy, které víceméně fungovali v roce 2017 zde nefungují takřka vůbec, přičemž jste tedy pouze zoufalými svědky dalšího zbytečně "vyhapovaného" filmu, jehož ambice DALECE přesahují možnosti i schopnosti tvůrců. Panebože. PS: Malá role Stephena Kinga velmi potěšila! ()
Zklamání. Neočekávané, nepochopitelné, tedy o to větší. Těšil jsem se že dvojka bude po vynikající jedničce aspirovat na plný počet, protože bude dospělejší, vážnější, morbidnější, ale nebyla ani jedno z toho. Naopak infantilnější byla výrazně víc než jednička s dětmi. Dívat se přes dvě hodiny na plačtivě ječící a vystrašeně rozklepané dospělé mě nebavilo. Chováte se snad vy ve čtyřiceti stejně jako ve čtrnácti? Naše nesourodá parta loserů jo a já jim to vůbec nevěřil. Nebavil mě ani chaotický děj a nijak mě neomráčila záplava digitálně vyhoněných triků, méně je někdy více. Pro hlavní mužskou roli jsem kvůli fyzické podobě automaticky počítal s Rennerem kterého mám rád, dostal (a zprasil jí) McAvoy, kterého nijak zvlášť nemusím. Též nepravděpodobná mutace mrňavého sádelníka ve dvoumetrového hezouna byla fantastičtější, než celý zbytek zápletky. Sedla mi jen oduševnělá kráska Chastain, a to ne kvůli své roli, ale kvůli svému zjevu. O dvě třídy horší než povedený 1.díl. Zkusím se někdy dokopat i k původní verzi z devadesátého, abych mohl porovnat. ()
Po téměř třech hodinách ve mě zůstaly dva hlavní dojmy- bylo to fakt strašně natahované a nebyl to horor. Dospělácká část Toho mi přišla jaksi nijaká, skoro vůbec jsem se nebavil, Pennywise byl těžce upozaděn (toho nafouklého v závěru radši ani nepočítám) a netuším, proč To muselo být tak dlouhé. ()
Může se pokračování povést a nebo zlepšit, ano může. Dvojka je dospělá verze povedeného hororového pokračování. Herecký se vybralo dokonale, příběh jede minutu po minutě výborně a co s týče dalšího návalu bubaku tak super, klaun opět jenom potěšil strašně moc. Konec smutný a to se mi líbilo, bitva super, vzpomínky super prostě dvojka se v mých očích povedlo strašně moc, jestli je to parta mladých či dospělých pořád je to bomba. Skoro tři hodinová nálož skvělého filmu. ()
Stejně jako v knize a stejně jako ve staré filmové verzi IT...ta druhá, ,,dospělácká" , část příběhu je prostě míň zábavná. Zapojí se city, dobrodružnost a trocha humoru ( v tomhle případě docela na škodu ) a tím se pak, trochu, vytrácí hororová atmosféra. Je to prostě film, natočený podle knižního bestselleru a drží se předlohy, téměř, přesně. Znám knihu, znám tedy i ten konec, takže zklamaný nejsem. Bohužel, ani moc nadšený. Pár fajn lekaček proběhlo, Penniwise byl stejnej ,,sympaťák" jako v první části. Dlouhá stopáž je možná, místy, zbytečně dlouhá. Chápu zklamání u lidí, kteří neznají předlohu. Za mě 3,5* ()
"For 27 years, I dreamt of you. I craved you... I've missed you!" Na Chapter Two jsem se těšil jako malé dítě. Vždy už budu litovat, že jsem to nestihl v kině. Kapitola 2 se mi líbila hned z několika důvodů. Stále to má fantastickou atmosféru. Návrat do Derry je pro mě místy dokonce sám nostalgický jako pro postavy z filmu. Líbí se mi, že tvůrci zakomponovali opět minulost a dětské představitele postav. Délka je na horor opravdu pořádný macek. I jednička měla nezvykle dlouhou dobu, ale tohle jde ještě dál. Kromě Kinga si snad nevybavuji jakýkoli horor, co měl téměř tři hodiny. Přesto to atmosféru neztratí ani ke konci. Dokonce ba naopak, ta atmosféra graduje k velkému finále. Trošku mi zase chybí minulost Pennywise (Bill Skarsgård), která je zase trošku naťuknuta, ale osobně bych se rád dozvěděl víc o TO. Nejspíš mi nezbývá než si přečíst knihu. Každopádně další důvod jsou herci. Bill už navždy pro mě bude děsivé TO. Ostatně, to co dovede s očima je prostě neuvěřitelně creepy. Jessica Chastain a James McAvoy je tak trochu sázka na jistotu. Potěšil mě i Bill Hader a především James Ransone. Nejen, že jsou všichni kvalitní herci, ale oni skutečně mají i podobu v dětských představitelích z jedničky. Další důvody bych mohl jmenovat stále dokola. Perfektní vizuál, kdy mi vůbec nevadí cgi a odkazy na legendy filmařiny. Odkaz na Věc je řádně odporná. Na Osvícení to spíš pobavilo. Hudba je naprosto skvostná. Nepříjemná až mrazivá a neuvěřitelně se k filmu hodí. No a samotné strašení je pro mě velmi uvěřitelné. Ostatně celý nápad s nestvůrou, na kterou vlastně zapomenete je geniální. Vracení se do vzpomínek taktéž. Ale bojovat s odporným klaunem, který vás donutí pocítit největší strach je skutečně jedno z nejděsivějších témat, které jsem kdy ve filmu viděl. Krom toho je film velmi skutečně nechutný. A takových scén má na rozdávání. Hned jsem si vážně vybavil Carpenterovu Věc. Ta uměla děsit s podobným efektem. Každopádně má dvojka naštěstí blízko ke svému předchůdci a o ulehčení atmosféry taktéž není nouze. Hlášky tam jsou skvělé a já se i od srdce zasmál. Ano, mě se dvojka hodně líbila a splnila mi to, co jsme od ní chtěl. Asi budu mít opět chvíli neklidné spaní. (80 %) ()
Reklama