Réžia:
Jamin WinansScenár:
Jamin WinansKamera:
Robert MuratoreHudba:
Jamin WinansHrajú:
David Carranza, Tiffany Mualem, Cal Bartlett, Christopher Soren Kelly, Kristin Keating, Elgin Cahill, Alexander Rhodes-Wilmere, Anthony Nuccio (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Alex (David Carranza) je gangstrom pracujúcim pre drogový kartel, z ktorého hľadá cestu von. Jedného dňa, sledujúc televíziu vo svojom rozľahlom, avšak biednom apartmáne, zistí, že z nej naňho uprene hľadí tvár mladej ženy. Táto žena sa volá Samantha (Tiffany Mualem); je zdravotnou záchranárkou, ktorá chce spasiť svet, utekajúc pred svojou temnou minulosťou. Obaja sa zrazu stanú hrdinami televíznej šou, o ktorej nemali najmenšie tušenie. Alebo sú takí osamelí a úbohí, že si to všetko iba vysnívali? Čo sa to v skutočnosti s nimi deje? Bud' sú blázni, alebo udalosti presahujú medze ich chápania. Avšak aká je skutočná realita a kto vlastne riadi túto šou? (sochoking)
(viac)Recenzie (118)
Po všetkých stránkach geniálne dielo, vypointované až do morku kostí, precízne obsahovo vyskladané a zabalené do prenádhernej symboliky. Je vlastne možné zmeniť osud? Ak áno tak ako? Ako sa vysporiadať so svojou minulosťou? Formuje naša minulosť aj našu budúcnosť?....na také a ešte mnohé iné otázky hľadá odpovede tento film. Na to, aby sme mohli ísť vpred treba najskôr poraziť našich osobných démonov z minulosti, iba vtedy si môžme pomôcť ako sebe tak aj druhým. Vtedy človek dokáže aj naoko nemožné veci. Za hlavný výrazový prostriedok a pomôcku k vyriešeniu tohto rébusu tu považujem hudbu, hudbu, ktorá pomáha hľadať to jediné možné riešenie, hudbu, ktorá dokáže meniť aj fyzikálny stav vecí, hudbu ako cestu k niečomu vyššiemu.... Husličky a spev tak v spojení so silnou náboženskou symbolikou (ale nie náboženskou vierou, skôr vierou v seba samého) umocňujú celkový dojem a v mojom vnútri preto ešte ozvena filmu bude dlho rezonovať. Určite nie je žiadna náhoda, že réžiu, scenár a hlavne hudbu tvorili jedna osoba - J. Winans. Páčilo sa mi, že každá jedna scénka, každý čin alebo predmet vo filme tu majú svoje miesto, každá jedna scénka tvorí jeden puclík v správnom poradí a na správnom mieste, aby sme potom na konci dostali celkovú skladačku. Takýmto precíznym a na symboliku zameraným spôsobom točí filmy iba maestro Lynch, aj keď úplne inou formou. J. Winans má u mňa v rámci hodnotenia stúpajúcu tendenciu, je to len náhoda, výkrik do tmy alebo jeho budúci trend? Už sa teším na ďalšiu jeho vec. Tento snímok ocenia iba milovníci tzv. filmových dunihlavov a mindfuckov, ostatní, obávam sa, film nedocenia. Jo, a ešte som zabudol na kameru, tá ponúka estetický zážitok par excellence :) ()
Špicový nápad, ktorý však zabila jeho dlžka. Už som sa v tom začal strácať a koniec nie a nie skončiť, akoby to natočili Korejci! ()
Preventívne za štyri. Pri sledovaní najnovšieho mindfuckingu známeho mindfuckera Jamina Winansa som si spomenul na výrok scenáristu Lost, že po skončení seriálu mu neustále chodia vyhrážky na zavraždenie. The frame je parádnou paródiou na obsesiu televíznymi seriálmi. Ono Lindelofa nechcú zabiť preto, lebo všetko nevysvetlil, ale preto, že ultrafans seriálu už nemajú prečo žiť. Lenže tento satirický pohľad na vec je skôr jednou z menej dôležitých interpretácií, po jednoduchej a veľmi chytrej väčšine deja prichádza narad to, čoho som sa tak trochu obával. Niečo, čo možno má zmysel, alebo žiaden extra úžasný presah nemá. Winans tu už evidentne machruje, predlžuje ako sa dá, ukazuje aj to, čo už ukázal a nevie, kedy skončiť. Pozorný divák však pozná scenáristické kľučky a záver mu dôjde po pol hodine filmu. Ale aj to bude asi súčasťou Winansovej hry a možno predvídateľný záver bude na filme to najsatiristickejšie. Že sa filmári púšťajú v postmodernej dobe do skúmania paralelných svetov, do premýšľania nad tým, že aj nami vytvorené svety môžu byť regulérnymi vesmírmi, je logickým dôsledkom všetkého okolo nás. Extrémne zaujímavý film, ktorý asi treba vidieť dvakrát, aby si človek nie že všetko spojil dokopy, ale skôr došiel na to, či v tom má jasno samotný režisér a scenárista. Nebyť náboženských vodítok, možno by som 90% zaokrúhlil hore. Podľa mňa sú totiž v takomto filme prebytočné. ()
Ohromný a fascinující mysteriózní film od talentovaného režiséra Jamina Winanse. Takovéto hrátky zatěžující mysl diváka, já prostě zbožňuju. Vřele doporučuji všem melancholikům. ()
Režisér si pohrává s divákovou důvěrou v příběh, kdy se jedním dechem (vysmívá?) kritizuje hollywoodský pohled na životy lidi a i poptávku ze strany gauče moderního konzumenta. Scénář spojující dva světy - nereálný jakožto seriál a reálný jakožto pohled diváka se svým životem se otáčí jako mince ve vzduchu. A nejde o to, kdo má reálný příběh, ale o to, kdo to řídí - jakýsi tvůrce osudu; ďábel místy nad Bohem/Tvůrcem? "And the writer would not write him, and if the writer were to trap him in this house the devil would tear the house down." ()
Život píše seriály aneb dokud nás epizody ne(rozdělí)... Tak nějak bych viděla nekonformní pokus o znepokojující rozebrání reality, který mě svým stylem vedl k podezření na dílo s podpisem Gaspara Noého ještě před duševní poruchou... nakonec má Jamin Winans jen podobný rukopis s citem pro fantastický obraz a úžasný hudební podkres. Kdo stejně, jako já, občas vidívá fakt divný věci (a lidi), nebude mít až takový problém pochopit Winansovu symboliku sdělení, umocněnou dvojicí, na kterou se opravdu dobře dívá a třeba leckoho napadne prolítnout své vlastní, zpackané epizody - pak už jen propustit scénáristu a dopsat si šťastnější konec poslední řady... neplatí pro diváky "Růžovky", ti už svou pravidelnou dávku emocí dostávají, ty skutečné by je mohly i zabít. ()
Pan režisér má asi nějaký problém s inkoustem, možná psychickou poruchu, ne? Už je to tu zase, jenže tentokrát ve zmatenější podobě. SPOILERY. Ok, naše životy někdy vypadají jako psané bláznivým scenáristou a člověk se musí zamyslet, zda je Bůh bláznivý scenárista, a zda z toho „rámu“ (zde filmové kantny, v reálu života) jde nějak vypadnout, udělat věci jinak. Potud nemám s filmem problém. Jenže základní premisa je, že jsou DVA seriály. Tudíž, když ONA najde scénář JEHO života, zákonitě by ON musel najít scénář JEJÍHO života, ne opět svůj. Celá logika pak skutečně nedává smysl. Ona si zpívá písničku, on zahraje na housličky - proč to propojení nefungovalo dřív? A pak zde máme psychiatra / mafiána, a opět není vysvětleno, jak může být ve dvou realitách a jaké jsou jeho možnosti, když nemůže vstoupit do budovy. Na druhou stranu ďábel je zde jen v jedné realitě. Zkrátka - mám pocit, že zde byl na začátku zajímavý nápad. Pak se v něm autor ztratil, protože si neujasnil, co chce přesně říct. Ale doufal, že celý ten spatlanec dosáhne kultovnosti Donnie Darka, kde rovněž hrála roli nedořečenost a neujasněnost, ale tam to kupodivu zafungovalo (v režisérské verzi pak už bylo znát, že pan režisér měl jen štěstí, ani nevěděl jaké). Jenže to se zde nekoná. Je sice hezké, že nakonec se i fyzicky mohli dotknout (říkal jsem, že budou spoilery), což jsme asi tak všichni čekali, ale celek smysl nedává a nic dalšího vysvětleného není. K tomu oba dva ty příběhy jsou skutečně jak z nějaké latinsko-americké telenovely: mafián a záchranářka. Oba s traumaty z dětství! Oba prožívají těžkou krizi, kdy jednomu umírá někdo blízký, druhý má problém s nevlastní matkou či kdo to byl. Chybělo už jen nemocné štěnátko. Atmosféru to má příjemně záhadnou, ale pomalé je to skutečně neskutečně. Promluvy směrem k divákovi, co on hrdinovi udělal, už jsou jen čiré zoufalství, jak zahrnout účast i diváka do děje, jenže divák jaksi neměl celou dobu možnost a nikdy mít nebude, film ovlivnit. Pusťte si raději Truman Show, v podstatě to samé, ale napínavější. ()
Celá teoretická fyzika se může jít bodnout, protože láááska nejenže přenáší hory, ale dokáže spojit i dva paralelní vesmíry... Trochu jsem se obával nějaké artově experimentální šílenosti pro menšinového diváka (respektive pro ještě menšinovějšího než jsem já) a dostal jsem prvotřídní surrealistickou scifárnu, jsem nadšen. První půle není nikterak složitá na chápání. Prolínání se dvou alternativních světů. Televizní seriály v prvním světě jsou realitou v tom druhém a naopak. Komunikace mezi oběma světy/realitami je možná jen skrze televizní obrazovku, symbolickou červí díru. Až potud skvělé. A v druhé půli ještě navíc k mé velké radosti děj trochu zlynchovatí, mazutovitá černá substance mi příjemně připomene tajemný černý olej z X-Files, některé záběry mi zase dají vzpomenout na Matrix nebo Inception, a to vše je okořeněno příjemnou hudbou, špetkou snesitelné romantiky, nebo nasraností na Pána Sudby... A ještě bonus navíc - v jedné ze dvou hlavních rolí účinkuje jedna moc sympatická a okatá chica... nebo snad Hebrejka?(Mualem) Každopádně výsledkem je bravurní pětihvězdový film a můj doposud nejpřekvapivější a nejsilnější filmový zážitek letošního roku! ()
David Carranza a Tiffany Mualem hrají sami sebe, ale zároveň sami sebe nehrají. Zápletka srší originalitou, jaká se dnes vidí málokdy, ale přesto nabízí řadu "racionálních" vysvětlení a to i vzdor tomu, že tam jezdí ten divnej chlap na tříkolce. Nicméně s blížícím se závěrem všechny ty očekávané konce vzaly za své a film dostal zase úplně jiný rozměr a tentokrát jsem neměl ani minimální tušení, jak celá tahle melancholická žánrová všehochuť dopadne. Vedle místy až hypnotické režie i hudby zaujmou i neokoukané tváře ústřední dvojice. Pořád si nejsem jistý, jestli jsem v tom měl na konci jasno, ale v čem jasno mám je, že se mi to líbilo. 80% ()
Neuveriteľná scenáristická hračka zaujímavo sa pohrávajúca so seriálovými konvenciami a schopnosťou diváka porozumieť filmovému rozprávaniu. Do The Frame som išiel bez akejkoľvek predchádzajúcej znalosti, či už traileru, obsahu alebo aspoň predošlej režisérovej tvory a nakoniec sa z toho vykľul jeden z najoriginálnejších filmov za veľmi dlhú dobu. Zo začiatku to síce vyzerá ako B-éčková krimi/dráma/romanca/thriller, ktorá ničím neoslní, ale postupne sa mení na jeden z najzaujímavejšie napísaných mystery/fantasy filmov, ktorý začne chrliť jeden skutočne netradičný nápad za druhým. Jamin Winans plne dokazuje svoj talent a to, že k natočeniu pútavého filmu nie je potrebný vysoký rozpočet, ani prvotriedne CGI, ale stačí šikovný scenár a hlavne nápad. Alebo kde inde ste už videli herca „bojovať“ s obrazom filmu, resp. zábermi kamery? Pár múch sa síce nájde a smerujú hlavne k mierne prestrelenej dĺžkei, aj keď tempo filmu je príjemne konzistentné a v podstate baví po celý čas, no predsa len by stačilo maximálne tých 100 minút, a taktiež aj samotný záver už trocha smeruje k predvídateľnému vyústeniu vďaka jeho zbytočnému naťahovaniu, ale nič z toho výrazne nekazí výsledný dojem. Vo výsledku netradičný snímok a filmový oriešok, ktorý je radosť lúskať, pretože filozoficky sa v ňom skrýva rovnaký mindfuck ako kedysi v Matrixe. CELKOVO: 3,5* (7/10) ()
Tak to jsem si zas dala pro jednou filmový oříšek...No, každopádně k ději se v žádném případě vyjadřovat nebudu, vzhledem k tomu, že ho tu ještě žádný trotlík nestačil vyslepičit a já nikomu překvapení kazit určitě nehodlám. Nápad je to poněkud fantaskní a nepochybně originální, ale na můj vkus by jeho zpracování prospělo svižnější tempo, takto je to maličko utahané i na mysteriózní drama s ponurou atmosférou. Dokonce bych si uměla s takovým námětem představit i něco odlehčenějšího, klidně i komedii, ale to zcela jasně nebyl záměr Jamina Winanse, ten měl očividně mnohem větší ambice, které vygradovaly až do působivého a v podstatě filozofického závěru, který, musím uznat, klade velmi zajímavé otázky. Přiznávám, že je to pro mě nesnadné ohodnotit, už jen proto, že si nejsem ani v nejmenším jistá, jestli jsem všemu zcela porozuměla (spíše určitě ne) a tak si to musím nechat v sobě tak nějak rozležet. Jedno je ale jisté, ať už budete filmem nadšeni, nebo ho odsoudíte jako fantasmagorickou kravinu, můžete se vsadit, že tohle není žádná tuctová podívaná, jakých se natočí padesát do roka. ()
Atypický zážitok, tobôž z rýdzo nezávislej produkcie. Winans je fyzik, technik a obrazotvorec, čo sa týka vizuálnej synergii a citlivosti strihu. Prednáša mimoriadne štýlový, nesúvislý nárazník v medziach jak filmografie, tak seriálománie. Je na škodu, že tak, ako sa dostáva nad akýsi direktívny rámec, zlyháva vo vedení hercov. Ťažko potom vysvetlíte autorsky vysokú ambíciu, Jaminovi by som odporučil v tejto oblasti viac nahliadnuť k tvorbe Andreja Tarkovskijho, pretože aj tak netradičný komplot akéhosi spirituálneho krimi si zaslúži rafinovanejší cit. Taký, kde si odmyslíte logicky-nelogické útržky deja. I tak, spokojnosť. ()
Něco jako když zkombinujete Matrix, Inception, Den nezávislosti a Truman Show do jednoho. Vyleze vám z toho šílenej blázinec, kdy nevíte co a jak... A možná je to tak lepší. Závěrečná půlhodina je naprostá vizuální šílenost, ze kterého vám polezou bulvy. Jinak já jsem typ diváka, který z toho všeho bude zmaten a nebude tušit, která bije. Jo a parádní hudba. 70% a slovo mindfuck nabírá nový význam. Že by se Nolan učil u Winanse nebo je to naopak? :-) ()
Film ve kterém pojem "práce s kamerou" nabírá úplně nového významu. Po pomalejším rozjezdu jsem byl následně s každou minutou o procento více přikován k obrazu, až do výborného, skoro až Nolanovského vyvrcholení, kterým film však nekončí, neboť se následně vrhne do druhého vyvrcholení. A co naplat, že tam ve výsledku vlastně není moc jasné, "proč a jak?", koukalo se na to výtečně a já mám aspoň o čem přemýšlet, protože samotný námět je nehorázně a až snad drze originální a hravý. ()
Inspirace nolanovskými motivy tu sice smrdí na sto honů, na druhou stranu zápletka je veskrze originální. Potěší neokoukaní herci, kteří tak nějak šablonovitě přesně splňují to, co je třeba. Žádné herecké ani jiné exhibice tu zkrátka nečekejte, Jamin Winans si prostě „jede to svoje“ a mám neodvratný pocit, že je ve své bublině spokojený a je zcela očištěn od jakýchkoliv vnějších hodnocení. Jestli k nějakému filmu dobře padnou přívlastky autorský a osobitý, bude to právě The Frame. Co sráží výsledný (jakkoliv pořád hodně dobrý) dojem, jsou evidentně těžce podfinancované triky. Nacpat do toho třeba o 50 mega víc, kdoví, jak by to dopadlo. ()
Zajímavý a originální film, který je na jednu stranu pořádný mindfuck a na druhou stranu neokoukaná lovestory, kde ke konci fakt nevíte, která bije. Máte z toho ale kupu pocitů a jste pořád v napětí, jak to celé vlastně dopadne. No a když to celé skončí (je to přece jenom trochu delší), máte příjemný pocit, že jste viděli něco, co se dá vidět málokdy. Mně to rozhodně stačí. ()
Musím uznat, že jsem byl trochu skeptický před sledováním tohoto filmu. Ani začátek ve mě zrovna neposilňoval optimistické smýšlení. Ale to, co se dělo poté... Takovýhle styl filmů opravdu miluji a tak trochu se v nich vyžívám. Je to přesně ten typ, kde si musíte všímat detailů a dávat neustále pozor. Tady to šlo opravdu samo, celý děj je i přes utrápený začátek chytlavý a donutí vás dokoukat celé představení až do konce. Jsem rád, že jsem si to pustil i když jsem neznal režiséra, a ani herce. Kvalitou se to klidně může rovnat áčkovým filmů, dalo by se říct, po všech stránkách. Velmi příjemné překvapení. 80% ()
SPOILERY Pravda, že pozadí za tím vším mohl Winans víc dotáhnout a hlavně měl zkrátit stopáž, protože ji uměle natahuje na dvě hodiny přehnaně dlouhými scénami ze životů ústředních postav. Nějaká velká myšlenka z toho taky nevypadne, spíš to jen nastolí otázky typu "co když...", o kterých se dá diskutovat i dlouhé hodiny, ale pokaždé se dospěje k tomu, že jak to přesně je se nám nikdy nepodaří zjistit a tak je vlastně úplně jedno, jestli to tak je nebo není. Jenže jedna z těch zde nastolených otázek je taková, nad kterou se občas dost zamýšlím i já a ačkoli je pro reálný život nepodstatná, stejně by se na ní dala napsat dost zajímavá a rozsáhlá úvaha - Co se stane se seriálovým postavami, když jejich seriál skončí? Skončí tím pádem celý jejich svět, nebo pak nějak volně žijí dál? The Frame je vlastně jenom taková hříčka, která tenhle nápad umí těžit celkem solidně a promyšleně a kdyby neměla tak přehnanou stopáž, byl by z toho naprosto úžasný film s nezapomenutelně silnou atmosférou. Ta je zde ale bohužel rozmělňována záměrnými patetickými scénami z obou seriálových světů, které i přes záměrné poukázání na klišé nejobyčejnějších televizních seriálů pořád působí zbytečně dlouze a hlavně kvůli tomu to nikdy nevynikne úplně tak, jak by mělo a jak by chtělo. Jinak ale ten děj má dost do sebe a nakonec ani není tak těžký k pochopení. Postavou Scénáristy je v podstatě samotný režisér, který za oběma světy stojí a až do poslední chvíle je jen na něm, jak osudy postav zakončí, jen se mu do toho motají obě hlavní postavy, které zjistí, že jejich osudy někdo přesně řídí a snaží se mu v tom pochopitelně zabránit. A snaží se mu v tom zabránit hlavně Samantha, které se jediné povede najít scénář jejich světů a které se daří ho ke konci neustále přepisovat, aby Alexovi, jehož svět chce Scénárista nadobro uzavřít a jeho zabít, zachránila život. Jak jsem psal, opravdu je to jen taková hříčka, ale zajímavá, promyšlená a v mnoha scénách poutavá, navíc s nejedním skvělým filmařským nápadem (které ale přicházejí hlavně na konci). Dá se v tom najít i zamyšlení nad tím, jestli náhodou i naše osudy nejsou předem předurčenou nějakou vyšší bytostí, ale jak jsem už výše naznačil, je to jedna z těch myšlenek typu "co když..." a těžko nějak posuzovat její provedení, když tu je jen tak, že tu prostě je. Nepřesouvá se do žádných náboženských nebo nihilistických rovin a možná se mi jen její prostý náznak líbí víc, než nějaké jednoznačné Winansovo přiklonění. I když teda ta poslední scéna... Jinak se mi tu ale opravdu spíš líbil ten námět konce seriálového světa a otázky ohledně toho, co se stane s jeho postavami poté. Předtím se tomu věnovala i Zkáza ligy gentlemanů, později zase Gumball, ale nejlíp tenhle nápad podle mě pojal James Benning. A pokud víte, kdo to je, tak ano, opravdu myslím TOHO Jamese Benninga a konkrétně jeho krátký film Perimeter, který je podle mě jedním z nejlepších krátkých filmů, jaký jsem kdy viděl... Byť závěrečný díl Gumballa zase přišel s naprosto geniálním nápadem, když už to tu srovnávám... Slabé 4* () (menej) (viac)
Zaujímavý koncept s ešte zaujímavejším prevedením. Fakt som bol zvedavý ako sa toto podarí toto nejakým logickým alebo rozumným spôsobom zakončiť. No od jedného momentu (objavenie tej scenárstickej mašiny) sa mi celý film akosi znechutil a to všetko čo sa dialo potom už bolo na mňa až príliš veľká absurdita bez väčšieho zmyslu. A tak sa z filmu, ktorý mal u mňa 5-hviezdičkový nábeh stala fraška, nad ktorou len neveriacky krútim hlavou. Obzvlášť nad tým záverečným prepojením dvoch paralel za všetkých tých absurdných situácií. A tak... 2*. ()
Malé mysteriozní drama se zajímavým nápadem, ale ne až tak přesvědčivou exekucí. Na první pohled je zřejmé, že na The Frame opravdu nebylo mnoho financí a ať už vizuál nebo casting to plně dokazují. O to zajímavější je, že se film bez problémů řadí mezi průměrné žánrovky, které rozhodně nezarmoutí. Dějová linie se úspěšně rozjíždí a úspěšně Vám zamotá hlavu, aby Vám ji ve finále zamotala ještě více, ale ne tolik srozumitelně. Určité pasáže se velmi povedly. Soundtrack vkusně doplňuje, to co se děje na obrazovce, ale ve finále se jedná o průměrnou žánrovku. ()
Reklama