Réžia:
Lenny AbrahamsonScenár:
Emma DonoghueKamera:
Danny CohenHudba:
Stephen RennicksHrajú:
Brie Larson, Jacob Tremblay, Sean Bridgers, Joan Allen, William H. Macy, Amanda Brugel, Cas Anvar, Jack Fulton, Megan Park, Tom McCamus, Rory O'Shea (viac)Obsahy(1)
Pre päťročného Jacka je izba celým svetom. Je to miesto, kde sa narodil, vyrastá a kde žije v bezpečí so svojou mamou Joy. Spolu si čítajú, učia sa a hrajú. O svete sa Jack dozvedá len z niekoľkých detských kníh a detských televíznych seriálov. Všetko, čo je mimo izby je fiktívne, len izba je skutočná. V noci ho mama ukladá do bezpečia šatníka, v ktorom zaspáva rýchlejšie, než pride starý Nick, ich väzniteľ. Izba je pre Jacka domovom, ale pre jeho mamu väzením, v ktorom ich starý Nick drží už viac než sedem rokov. Vďaka odhodlaniu, vynaliezavosti a vrúcej materskej láske sa Joy podarilo pre Jacka vytvoriť život, v ktorom si neuvedomuje limity ich väzenia. Joy však vie, že takto to nemôže byť stále. Vymyslí preto odvážny plan úteku, v ktorom sa spolieha na statočnosť svojho syna a nutnú dávku šťastia. Keď plán naozaj funguje a obidvaja sú konečne slobodní, Joy si s hrôzou uvedomí, ako nepripravená je na to, žiť mimo štyroch stien malej izby a byť svojmu synovi oporou aj v skutočnom svete. Ich izolovaný svet sa naraz rozšíri a ako malý Jack, pre ktorého je všetko nové a neuveriteľné, tak aj Joy sa musia naučiť, ako žiť v reálnom svete... (Continental Film)
(viac)Videá (19)
Recenzie (633)
Dlouho jsem zhlédnutí odkládal, protože jsem si myslel, že film nebude vyloženě mým šálkem kávy. Ach, jak šeredně jsem se mýlil. Takže pokud i ty, milý čtenáři, jsi krásný a inteligentní mladý muž, nedopusť se stejné chyby. Přiznám se, že v několika úvodních minutách jsem se lehoulince nudil. Sledovat jednu místnost a v podstatě dvě holky nebylo nic moc. Spoiler → Jakmile se však Jacob Tremblay vykutálel z koberce, tak se přešlo do zcela odlišné části o pokusech o začlenění se do běžného života, která mě neskutečně bavila. Jinak, ta útěková scénka byla podána tak citlivě, že mi málem ukápla nějaká ta slzička. Celé to prostě bylo podané tak uvěřitelným dojmem, s minimem logických minel, že se mi hravě podařilo vplout do děje. Samozřejmě nechyběla i nějaká ta americká medializace, což si troufám považovat za snad jedinou nadbytečnou část. Naštěstí, poměrně krátkou část. Nejsem fanouškem dětských herců, ale Jacob si všechny dospěláky neskutečným způsobem namazal a velmi vydatně napomohl Brie Larson k zisku nějakých těch ocenění. Můžeme hromadně doufat, že nepropadne kouzlu kouzelných látek a ještě ho v něčem pořádném uvidíme. Velice kvalitní 4 *. ()
Filmový svět sestává z malých střípků dění. Sledujeme omezený čas, děj a prostor a to jen do té míry, do jaké nám režisér/ka dovolí. __ Filmy často začínají v bodu zlomu a končí v okamžiku "...kdy všichni začali žít šťastně až do smrti". Rozčiluje mě to, protože mám pocit, že to nejzajímavější se děje právě v období před a po filmu. Room porušuje tuto nepsanou dohodu narace. Abrahamson šel spolu s knižní předlohou dál a nabízí nahlédnout, co se děje v Jackově veselém království, když všechny zvonky radosti utichnou. Samo o sobě by to nestačilo. K mé spokojenosti ale křehký děj plyne s nesmírnou citlivostí, bez bulvárních gest a přepjatosti. Dlouho mě film na tak skromném prostoru tak intenzivně nepohltil. ()
Žijí v jakési kůlně, vypadá to, že nemají moc peněz, ona nechodí do práce, on vypadá jako holčička a moc se nezajímají o sousedy. Brzy pochopíme, že ten chlapík, který je navštěvuje, je hlavní důvod, proč se k nim dostává denní světlo jen prostřednictvím světlíku ve stropě, že žádná jiná okna jejich „room“ nemá, a že ocelové dveře střeží číselný kód. Já naštěstí nečetl synopsi, takže jsem se pár minut příjemně motal v nejistotě. Kroky distributora moc nechápu, ale budiž, jeho volba. Výsledek je komorní a minimalistický, sázející hlavně na herecké výkony: Brie Larson je přesná a velmi dobrá, ale víc mi seděl výkon devítiletého Jacoba Tremblaye. A teď upozorním na spoilery, protože několik věcí se dle mého docela nepodařilo: pokus o vysvobození je poměrně nepravděpodobný (pět let chrání syna a pak ho pošle zabaleného v koberci do absolutního neznáma?), samotné indicie od Jacka směrem k nesmírně pohotové policistce by rozhodně nestačily k určení polohy, po vysvobození by dvojici i nejbližší příbuzné obklopili psychologové, terapeuti, sociální pracovníci, po matčině odvezení do nemocnice by dítě, které bylo zvyklé výhradně na ní, nezůstalo v „cizím“ domě, Jack je sice opatrný při chůzi po schodech, ale jiné věci, které by také „neměl“ znát, zvládá bez potíží – hlavně ty sociální, na které vůbec nebyl zvyklý. Tahle zkratkovitost prostě sráží body dolů. Čas na svobodě už není tak zajímavý. Protože se s ním hůř pracuje. Matka nemůže začít s čistým listem tak jako syn, který se narodil v zajetí, její návrat je komplikovanější – právě s touhle linií se pracuje poměrně málo. Upadne do deprese, houkne na matku, ale jinak nic. Znovu přetlak zkratkovitosti. K zamyšlení a emocionálnímu zážitku mě vybídla jiná dramata podobného ražení – třeba rakouský Michael. 75% ()
Knihu jsem četl před necelým rokem a byl to pro mě možná nejsilnější literární zážitek posledních let. Takže film je fajn, v některých momentech velmi silný, ale úplně spokojený být nemůžu. Především část "po" měla být podle mě mnohem doslovnější. Všichni asi známe ono rčení, že přemíra voiceoveru značí neschopnost filmaře zprostředkovat pocity a myšlenky vizuálně. Jenže kniha je právě silná a unikátní svým jedinečným "zdeformovaným" dětským jazykem poznamenaným vyrůstáním v nepřirozeném prostředí a to se ve druhé značně zjednodušené části bohužel ztratilo. V tomto případě se neměli tvůrci bát více využít text knihy. Takže nečtěte předem knihu a jděte do filmu. Jinak mě fascinuje, jak 25-letá (v době natáčení) Brie Larson výborně hraje vyspělou roli, kterou bych čekal spíš od 10 let starší herečky. 7 - 8/10 ()
Čím míň toho člověk o tomuto filmu předem ví, tím lépe - ideální stav je nevědět vůbec nic, prostě na to jít a nechat se jím rozervat na cucky. Přesně takovou sílu to má - některé momenty jsou neuvěřitelně působivé a dojemné. Podobně to probíhalo u mě - na film jsem vyrazil nezatížen znalostí předlohy i jakýmkoli povědomím o tom, oč ve filmu půjde, a ze začátku jsem byl hodně zmatený, a hlavou se mi honily podobné otázky, jako tyto: Co to je za divnou domácnost - to jsou tak chudí, že bydlí v tak ohavném brlohu? To se bude celý film odehrávat jen tam? Proč o sobě ta holčička mluví v mužském rodě? (resp. české titulky to tak překládaly - angličtina samozřejmě rod v první osobě nerozlišuje), apod., a dokonce jsem zvažoval, že se zvednu a odejdu, protože jsem na nějaké sociální drama o matce samoživitelce, která vychovává svoji holčičku jak se dá, neměl vůbec náladu. Naštěstí se z toho rychle vyklubal úplně jiný film a já jsem jím byl zcela ohromen - celkově si myslím, že ten film má hodně překvapivý děj a v jeho průběhu několikrát dojde k překvapivým zvratům, které člověk vůbec nečeká. Závěr je potom naprosto odzbrojující a velmi emotivní - nikdy se u filmu nechtělo víc brečet. Na plné hodnocení ale nakonec nejdu, protože si myslím, že to není film pro každého a protože jeho sledování je emočně docela vyčerpávající - kdybych měl děti, asi bych takový film vůbec vidět nemohl. I tak pro mě bylo jeho sledování velmi bolestné, až nepříjemně, a dostávat ho z hlavy budu dlouho. Nejsem si úplně jistý, jestli chci vidět takové filmy. ()
Galéria (48)
Zaujímavosti (9)
- Predstaviteľka mamy, Brie Larson, vyhlásila, že si počas natáčania neumývala tvár, aby tak skutočne vynikla jej nenalíčená tvár. (Wargoo)
- Do hlavnej úlohy bola taktiež zvažovaná herečka Shailene Woodley. (l.u.s.s.)
- V dětském pokoji Joy (Brie Larson) v jejím rodném domě je vedle její postele plakát s Leonardem DiCapriem. Ten ve filmu Titanic (1997) ztvárnil postavu jménem Jack. Syn Joy se v tomto snímku jmenuje také Jack (Jacob Tremblay). V pokoji také můžeme vidět plakát The White Stripes. The White Stripes bylo americké rockové duo, jehož styl se dá popsat jako minimalistický rock. (navabaca)
Reklama