Réžia:
Roberto BenigniKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Nicola PiovaniHrajú:
Roberto Benigni, Nicoletta Braschi, Giorgio Cantarini, Giustino Durano, Marisa Paredes, Horst Buchholz, Verena Buratti, Gina Rovere, Andrea Tidona (viac)Obsahy(1)
Píše se rok 1939. Italský číšník Guido Orefice, překypující energií a hýřící bláznivými nápady, přijíždí z venkova do velkého města. Na první pohled se tu zamiluje do půvabné učitelky Dory. Ta už sice nápadníka má, on však udělá vše, aby ji zachránil od sňatku s nemilovaným byrokratem. Získá její lásku a vezmou se. Narodí se jim syn Giosué. Po pěti letech šťastného manželství je Guido kvůli svému židovskému původu odvlečen spolu se synem do koncentračního tábora. Aby před malým chlapcem zatajil šokující okolnosti a uchránil ho před hrůzami nacismu, předstírá, že všechno kolem je pouhá hra, připravená k synovým narozeninám. Hra, na jejímž konci na oba čeká velká odměna... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (1 037)
Velice dojemný citový příběh odvážně pojatý v úsměvné atmosféře, která má však svůj účel. Už ten slogan: ´Podmanivá bajka, jež dokazuje, že láska, rodina a fantazie překonají vše´ hovoří samo za sebe. Příběh ukazuje milujícího otce, který se snaží svého malého synka ochránit před hrůzami holokaustu a jde na to právě s dětskou fantazií a představivostí. S realitou to samozřejmě nemá nic společného, neboť tak jednoduché by to zase se nebylo, ale jako příběh je to krásný a podmanivý. Co víc dojme než dětský úsměv navzdory všem útrapám. Italský komik Roberto Benigni si scénář napsal sám, sám si film zrežíroval a sám si zahrál i roli onoho otce. Sám tak tedy dosáhl svým představám jak takový odlehčený snímek pojmout. Názory na to mohou být různé, ale nalejme si čistého vína. Který rodič by něco podobného v takové situaci pro své dítě neudělal? ()
Neskutečně silný zážitek. Snímek, plný emocí, kdy mnou chvílemi lomcuje smích, chvílemi pohnutí. Tady není v čem se přehrabovat a co rozebírat, tohle je čistá radost ze sledování. ()
Vsaďte se s tímto filmem o to, zda je život krásný či není a on tu sázku vyhraje. Neskutečně živý film s tak osobitým humorným a lehkovážným provedením že si lze jen těžce představit že jej geniální Roberto Benigni zasadil do tak krutého období o kterém se točí jen vážné filmy s minimálním obsahem humoru a maximálním množstvím naturalistického provedení. Tímto jde La vita è bella zcela proti proudu. Guido je sympatická, bláznivý, energická a v tom všem naprosto kouzelná postava jíž nelze nemilovat a kdyby celý film pokračoval v těch svým taškařicích jako první polovinu snímku, vůbec bych se nezlobil, ale scénář zachází ještě dál a zasazuje jeho charakter do prostředí koncentračního tábora. Co dál říkat, stojí to za to. Najednou to již v diváku probouzí úplně jiné emoce když je svědkem toho jak se Guido snaží svého syna ochránit před všemi těmi hrůzami. To už pak není ta lehkomyslná komedie, jakkoliv stále srší vtipem. Po dlouhé době film který mě skutečně donutil mít (oprávněný) strach o postavy a který jsem si skutečně užil. Viděno v italském originále jakkoliv si myslím že by bylo naprosto okouzlující sledovat Guidovi slovní přestřelky v češtině (však v té době byl dabing ještě stále ok, ne?). Přidáno na oficiální (Schindlerův) seznam Must see, protože pokud si něco zaslouží být viděno, tak je to tato studie skutečně krásného života za každých okolností. ()
V první půlce se film jeví jako zábavná satira, aby nám Benigni ve druhé půlce nemilosrdně připomněl, do jaké doby je snímek situován. Působivé po všech stránkách. ()
Měl bych brečet a nebo se smát? To je otázka, na kterou asi dlouho po shlédnutí budu hledat odpověď. Nicméně během snímku se dostavilo obojí a svým způsobem kombinací klasické komedie spolu s válečným dramatem to fungovalo skvěle. Poselství filmu je patrné už z jeho názvu. Zkrátka i v té nejhorší situaci je pro hlavního aktéra život krásný. A to je nádherná myšlenka, která je během sledování předána divákovi. Moc, moc pěkný film. 85% :) ()
Prvá polovica, dnes už klasického snímku Roberta Benigniho, je ľahkou a bláznivou romantickou komédiou, oslavujúci slobodný a kúzelný italský život, a v neposlednej rade lásku na prvý pohľad. (V tejto časti postava Guido občas už kecá priveľa, ale to kompenzujú vtipné hlavolamy.) Druhá polovica je presným opakom, ktorá začína zachytávaním deportácii otca a jeho mladého syna do koncentračného tábora. Ďalej pokračuje neľahkými obrázkami zo sveta najväčšieho morálneho úpadku ľudstva. Vďaka Guidu a jeho nekonečnej pozitívnej nálade a humoru však divák, podobne ako Guidov syn, miestami vidí tie obrazy skreslene. Najväčším kúzlom v tejto časti príbehu je to, že Guido až do poslednej chvíli sa snaží svojho malého syna chrániť pred tým svetom, v ktorom momentálne žijú. (A to sa mu nakoniec podarí.) P.S.: „To je môj príbeh. Takúto obeť dal (za mňa) môj otec.“ Osobné hodnotenie: 86% (****) ()
Film, ktorý ma pri konci donútil sa rozplakať. A takých filmov je málo. Začína ako komédia, ktorá má pobaviť vtipnými náhodami a stretnutiami dvoch postáv. Pokračuje ako "happy movie" s vtipnými narážkami, až nakoniec príde na najhoršie čo som vôbec nečakala. Smutná téma 2. svetovej vojny. 😥 Toto je naozaj neuveriteľný film, ako sa dá skombinovať komédia s hroznou 2. svetovou vojnou a holokaustom? Preto sa tento film volá Život je krásny, pretože si máme života vážiť a si ho užívať a nie premárniť nejakými hlúpymi vojnami bez dôvodu. Myslím si že tento film otvoril veľmi veľa ľuďom oči a ešte aj otvorí. Chcela by som ešte oceniť výber obsadenia pretože Roberto Benigni v role režiséra, scenáristu a dokonca aj herca! To je jednoducho neuveriteľné! A na tváričku zlatého chlapčeka Jozua nikdy nezabudnem :). Tento nádherný film môžem ohodnotiť jedine 10/10! ()
Válečné a historické filmy moc v lásce nemám, a když už, tak si o nich radši přečtu (Hana od Mornštajnové). Na doporučení paní zástupkyně jsem Život je krásný dal šanci. Nápad zní lákavě a tragicky zároveň. Otec snažící se za dob pobytu v koncentračním táboře přesvědčit svého malého syna, že to je celé jen hra a brzy půjdou domů. Ovšem Italové jsou takoví srandisti a nebojí se popustit uzdu komedie, takže nám hlavní hrdina ožívá jako samotná karikatura. Předvádí se a tropí si z lidí blázny. Bohužel jeho smysl pro humor nesdílím, tím pádem pro mě úvod moc nebyl. Smutný nástup do koncentračního táboru sliboval přiblížení k jádru věci, ale velká změna se nekonala. Otec pokračuje ve svých (pro mě nevtipných) legráckách a bez emocí pokračuji ve sledování filmu i nadále až do konce. Neříkám, že snímek nezachycuje dobu správně nebo že by se nesnažil, ale pro mě nenabízel dostatečnou dávku psychologického tlaku, žalu z jejich momentální situace a nejistoty, co s nimi bude. S koncem spokojený nejsem. Vždycky je pro mě škoda, když snímky s tak skvělým nápadem propadnou po emoční stránce. Ta bohužel bývá tou nejpodstatnější. Vyhodnocení: Hana od Mornštajnový nebo Úkryt od Hostovskýho mě zasáhly mnohem více ()
Spoilery. Jedná se o takovou nekomediální komedii. Nejenže to teda v první půlce nebylo vůbec vtipné (až bych řekla, že to bylo trapný), ale v druhé půlce nešlo o komediální téma. Začátek byl těžce přepálený. Jen jste se seznámili s nekonečným optimistou a neuvěřitelně silným člověkem… Takového tátu si může každý opravdu jen přát. Jeho herecké schopnosti spolu s nekonečnou fantazií udělaly Jozuovi zážitek a radost na celý život dokonce i v koncentráku. Hodně mě za srdíčko chytily scény, kdy mamina dobrovolně nastoupí na vlak smrti, jen aby byla se svým synem a konečná věta vypravěče… Citlivě a zase trošku jinak podané téma. Čert vem historické nesrovnalosti a popis života v táboře, který tu byl vykreslen, řekla bych, poněkud pohádkověji, než co znám z knih. ()
A pak že nemůžou být pohádky bez draka, princezničko :) ()
Benigniho kinematografii vůbec neznám,ale tohle je skutečně nádhera.Herecké výkony,scénář,kamera,hudba prostě vše do sebe krásně zapadá a vytváří jeden z nejlepších evropských filmů 90.let. ()
Už dlouho jsem neviděl takovou pitomost. Hlavní hrdina Guido Orefice je přitroublé nablblo, které pomalu ani není schopno samostatného života (hádám, že to nebyl záměr režiséra). Z nejasných důvodů jeho chování učaruje, jinak celkem sympatické, dobře situované a na první pohled i duševně zdravé Doře (princezničce). Následuje řetězec tragických událostí končící Guidovou smrtí. V kontextu celého filmu mi tato událost přijde jako přirozené vyústění jeho mentální poruchy (slabší kusy musí pryč) a jediné co mi vrtá hlavou je, že takový idiot nezemřel již o mnoho dříve. ()
Neskutečně originální a KRÁSNÝ film, jehož dvě naprosto rozdílné poloviny spolu šíleně kontrastují, přesto do sebe dokonale zapadají a celé toto dílo funguje jako Švýcarské hodinky. Jeden z filmů u kterého jsem se při scéně kdy malý Giosué zírá na přijíždějící tank neubránil slzám. I kdyby už Roberto Benigni nikdy nenatočil dobrý film (a zatím to tak bohužel vypadá), tak pro mě zůstane legenda. ()
Film bych rozdělil na 2 části. První část je absolutně hrozná a člověk by nejraději vypl a neztrácel čas(černý hůmor, rozmazlování, nesympatický herci, romantický příběh). Teprve v 2. části filmu až začne deportace rodiny do pracovních táborů tak to začne být zajímavé z hlediska 2. světové války a fakt, že přiběh vychází ze skutečné události. Sečteno podtrženo za první část 1 x * a za druhou 4,5 x * = zaokrouhleno 3* ()
98% REŽIE / Roberto Benigni: ***** KAMERA / Tonino Delli Colli: *** SCÉNÁŘ / Vincenzo Cerami, Roberto Benigni: ****** (začne to jako milá, příjemná až pohádková komedie s mimořádně originálním a inteligentním humorem, pozadí 2. světové války, jakoby tam vůbec nepatřilo, postupně ale děj graduje v tragédii, které si ovšem kupodivu ponechá hodně prvků komiky - což může některým lidem vadit - podle mě je však vše zvládnuto bravůrně a vkusně a příběh je velmi silný, vůbec nevadí, že atmosféra koncentráku nepůsobí tak syrově, jak byste čekali - působí spíše jako pohádka pro dospělé - krásná pohádka! Je to právě vyjímečně silný scénář, který činí fiolm tím, čím je; klobouk dolů, poklona a vyjímečná 6. hvězdička navrh) HERCI: ***** (skvělý Benigni a také Giorgio Cantarini v roli Giosuého) HUDBA / Nicola Piovani: **** ()
Krásný film. ()
Tento film jsem viděl už v raném dětství a tak také byl jedním z mála filmů, co mě kdy dokázaly rozbrečet. Zoufale jsem čekal, že se Benigni přece jenom na konci filmu ukáže se ve dveřích šťastným výrazem na tváři, jak tomu bývá v ostatních filmů. Neukázal. Život je krásný je tak nádherně lidský film, který do posledního detailu potvrzuje sdělení svého názvu - že život je krásný. ()
Překrásný snímek! ()
Silný film...opravdu silný - pro mě vždy bude ... krutost tehdejší doby a hlavně tehdejších lidí se zde krásně maže pod závojem dětské hry, která je sice opravdu dětská, neb ji hraje dítě malé a i velké (perfektně hrající Benigni), ale zároveň v sobě skrývá hlubokou myšlenku a důležitý cíl ... přežít! Ale ne sobecky přežít ... kdepak, mnohem důležitější je život těch, na kterých nám záleží - těch, kteří jsou nám důležitější naž my samotní ... a když už tomu malému klučinovi zachránit život, tak ať jej pak neprožívá poznamenán hrůzami války. Má-li žít, ať žije plnohodnotně, proto jest třeba vše maskovat ... brilantně vymyšlený příběh za střetu hlubokého smutku a humoru (neb jak jinak vzdorovat těžké době než hrou a humorem?...) ()
Milé, romantické, Italsky vtipné, ale film mnou nedokázal pohnout. A to je divné, když tu o dojmutí jde přímočaře. Jsou tu skeče a momenty jak z grotesky a pak dramatické momenty, které jsou stále za mírně komediální oponou a to mi zkrátka nedalo žádné hlubší emoce. Čekal jsem o dost víc. Begnini zkrátka měl svou komediálnost postavy krotit, protože ve vážných momentech mu to slušelo mnohem více, než v těch, kde se stále jen přitrouble usmívá, chodí a padá. Mimochodem, nemohu se zbavit pocitu, že ten malý klučina se do filmu dostal jen díky své milé tvářičce, nikoliv pro své herecké (ne)nadání. ()
Reklama