Réžia:
Florian David FitzScenár:
Florian David FitzKamera:
Bernhard JasperHrajú:
Matthias Schweighöfer, Florian David Fitz, Miriam Stein, Hannelore Elsner, Wolfgang Stumph, Maria Furtwängler, Artjom Gilz, Johannes Allmayer (viac)Obsahy(1)
Komediálny príbeh o tom najdôležitejšom v súčasnom materiálnom svete. Najlepší priatelia Toni a Paul sa na 100 dní vzdajú vďaka stávke všetkého, čo vlastnia. Každý deň dostanú jednu zo svojich vecí späť. Počas tejto výzvy si možno uvedomia, že jediné, bez čoho nejde žiť, je priateľstvo. (Magic Box)
Recenzie (205)
Na film jsem se moc těšila - zaujal mě námět, má super hodnocení a navíc mám ráda německé filmy. Bohužel byl děj příliš přímočarý. Od začátku bylo docela jasné, jak to asi dopadne, žádné velké překvapení a hlubší myšlenka než je vlastně jasné od chvíle, kdy si přečtete anotaci. A taky nevěřte, že je to čistá komedie, rozhodně se u toho zase tolik nenasmějete. ()
Ona to není až taková řachanda, jak to může vypadat na první pohled, jistě vtipných momentů se ve filmu najde dost, ale právě ta pointa, že konzum je dneska náboženství společnosti, to mě zahrálo na citlivou strunu a já si říkám co je věc proti zážitku ovšem vrcholem je, když vidím v naší zemi nespokojenost u lidí, co maj od bydlení přes dvě auta a x značkových věcí všechno, úplně všechno a stejně neumí být šťastný a toho se film dotýká opravdu velmi citlivě s nadhledem, ale přitom úderně. Jo Němci, ty jsou spolu s Polákama v současné době kinemetografický vrchol světa. ()
Další ze série příjemných německých komedií posledních několika let. Jen s tím rozdílem, že jsou tak akorát vtipné na tři hvězdy. Neurazí, nenadchnou, pobaví, ale znova na ně koukat nemusíte. Zde ale s přídavkem, že nabízí neortodoxní pohled na konzumní společnost, čímž si u mě získala o jednu hvězdičku navíc. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA ║Tržby Celosvetovo $14,093,397▐ Nepomôžem si ale na nemcov zas klasicky rozpačito podané. Samotný námet poukazujúci na konzumnú dnešnú dobu priam dokonale vybraný ale režisér a herec v hlavnej úlohe v jednom to nedokáže uchopiť, nevie kedy má pritlačiť, kedy má urobiť správny nadhľad, dosť kostrbaté a ako tak to začne fungovať až v poslednej štvrtine, bohužial. /40%/ ()
Zřejmě nejoriginálnější komedie posledních pár let a překvapivě právě od Němců. Dva nejlepší přátelé se v opilosti vsadí, že na 100 dnů se vzdají veškerého svého majetku, s tím, že každý den mohou dostat jednu věc zpátky. Skvělé téma, díky kterému vzniká řada komických situací a když si k tomu připočtete dva sympatické ústřední hrdiny je vyhráno. Ke konci se filmu daří dolovat i emoce a já byl z celého zážitku příjemně překvapen i potěšen. 80% ()
Ujíždím si na filmech, který spouští debatu a nutí mě přemýšlet. A 100 věcí má velký potenciál rozpoutat velmi vášnivou debatu. Celkem mě překvapuje, že film nemá vyšší hodnocení. Protože zanést takhle dobrý - navíc z reálného života vypůjčený - nápad do celkem kvalitní komedie, je podle mě skvělá věc. Jasně, ta věc s appkou je trochu přes čáru, ale nějak to začít a skončit muselo. 4,5* ()
„Před tou sázkou jsem měl 10000 věcí. 10000! Minulý týden jsem jich měl 77.“ - „A cítíš se líp?“ - „Nevím. Člověk zkouší…jak svobodný vlastně dokáže být.“ Čekal jsem čistě pohodovou komedii o zkoušce jednoho přátelství. Docela mě tedy překvapilo, že film byl poměrně angažovaný a názory tvůrců na některá témata zaznívaly vcelku explicitně (kupříkladu rýpání do AfD, zesměšňování a skoro až démonizace Marka Zuckerberga, kritika konzumní společnosti/hromadění věcí, trošku až utopistické jásání nad žitím z mála/ničeho atd.). Při sledování to nijak zvlášť neruší (a hodnotově stejně zanícený divák naopak bude potěšen), ačkoliv já bych se bez těchto narážek v klidu obešel. Film toho však nabízí mnohem víc než jen apel proti konzumu. Originální zápletku, sem tam i nějaký ten dobrý fór, solidní tempo, nevtíravou romantiku, vesměs příjemnou atmosféru, přes určité výhrady dvojku sympatických hrdinů (stejný přívlastek se dá použít i pro jejich ženskou spoluhráčku) a pak i tu sílu/hodnotu přátelství. Za mě to budou slušné 4*. ()
Co se týká humoru, dobrá německá komedie je stejný příměr jako zborcené harfy tón. Na úrovni kritiky konzumní hodnotové orientace jsem té mileniálské sortě filozofujících revolucionářů nezbaštil ani jedno z těch prázdných gest a na podobně motivované Up in the Air se to může jen zbožně koukat. Kdyby Schweighöfera navlékli do zbroje, spletl bych si jej s Brienne z Tarthu.. ()
Zatímco rozjezd je svěží a nápaditý, dojezd poměrně kostrbatý a těžkopádný. Velcí kamarádi. Od dětství. Znají rodiny toho druhého, dokonce spolu mají firmu a nyní udělali milionový aplikační obchod. Ale krapet se u toho nepohodli a v opileckém rozpoložení uzavřeli podivnou sázku o to, kdo z nich vydrží déle bez všech svých věcí. Konzumní společnost má totiž dostat pořádně přes prsty. Protože hoši musí začít od podlahy a každý den si mohou něco ze svého dosavadního komfortu vzít. Kdo prohraje, svůj podíl přepíše na jejich zaměstnance. To vše má trvat sto dní. Uvěřitelné? Moc ne. Originální? Možná. Pochopitelně začnou (a divák má s nimi) přehodnocovat své životní hodnoty a zapřemýšlí právě nad konzumním životem (nejen hrdinové, ale i mnozí diváci nakupují kousky, které kolikrát zůstanou v neporušené krabici), ekologií, přátelstvím. Do toho se objeví hezká holka, ať se nám to nějak dějově nakupí, přičemž ona sama má s materialismem své trable. Solidní námět se krapet rozmělní a v druhé polovině prostě ztratí drajv. A závěr vyvrcholí docela málo nápaditou formou. Režisér a scénárista (a jeden z ústřední dvojice) Florian David Fitz a jeho kolega Matthias Schweighöfer jsou nicméně skvělí: oběma nechybí dramatičnost a humor. A jsou nehorázní sympaťáci. Stejně jako babička jednoho z nich. To, že to směřuje k otřepanému prozření, tak ve finále až tolik nevadí. ()
Super nápad. ()
Tohle si někdy musím zahrát! Jen co najdu spoluhráče, nadělám v práci sto dnů a přesvědčím je, aby mě nevyhazovali, až uviděj, jak nahatej běhám po městě. Ty moralistický kecy mně k tomu moc neštimovaly, ale vem to čert, ono bylo fajn mít čas si chvíli odpočinout od smíchu. Chválit teď Němce za dobrej film je nošení dříví do lesa, tak si to protentokrát odpustím, protože začíná podzim a dřevo je potřeba u nás v obejváku. ()
Námet bol zaujímavý a v dnešnej dobe aj aktuálny, no tie dialógy.... to sa skrátka nedalo počúvať. Herci však milo prekvapili. Dokonca sem-tam sa tu vyskytla aj humorná situácia. Nečakajte však žiadne chytanie za brucho, len tak popod fúzy.... Priemer. 60/100 ()
Téma nestoudného civilizačního nadbytku a závislosti na materiálním štěstí, zejména západoevropského světa, o Americe není potřeba psát, to už je předpeklí lidské rozmařilosti a skutečné zhmotnění hesla "Konzumuji, tedy jsem...", by si zasloužilo daleko radikálnější obraz, než je tato komedie se zoufalým humorem, naivní romancí či síle přátelství. Toto může pobavit, jak je vidno, ale ke změně životního stylu, či dokonce k snížení životního standardu, film nikoho nedotlačí. Tři za snahu toto téma otevřít, i když, co se lidstva týká, je již půl hodiny po dvanácté. [Kino Citadela - Litvínov] ()
Tak tej bláznivo-komediálnej línie sa to drží sotva pár desiatok minút, rýchlo sa prepne do vzťahového módu a čaká nás aj niekoľko dejových prekvapení. Tie nie sú vôbec od veci a vývin vzťahov, rozumej v tomto prípade konečne vypustenie dlhodobo držaných výčitok z úst sú určite zaujímavejšie než pobehovanie nahých tridsiatnikov po berlínskych zasnežených uliciach. Jedine že by ste mali úchylku na mužské zadky, užijete si ich tu dosť. Nakoniec sa ale film drží v limitoch mainstreamu a sním spojených klišé, každopádne to robí David Fitz vkusne a tie takmer dve hodiny rozhodne nie sú ubíjajúce. ()
Hlavnou témou je súčasný materialistický svet, v ktorom sme si zvykli mať všetko a napriek tomu nám stále niečo chýba. Možnosti, ktoré nám dnešná doba ponúka je takmer nekonečno, no akosi sa v tom všetkom začíname strácať. Ak dosiahneme stanovený cieľ, po chvíľke naplnenia a hrdosti prichádza pocit prázdna a ďalšia potreba niečo dosiahnuť, či vlastniť. Sme zmätení so všetkých tých možností, ktoré nám prinášajú len zanedbateľne krátke uspokojenie. Hlavnými postavami sú dvaja muži po 30-ke. Za aplikáciu, ktorú vymysleli je im ponúknutá obrovská suma. Zároveň v stave mierneho opojenia uzavrú pred všetkými kamarátmi nebezpečnú stávku. Na 100 dní sa vzdajú všetkého, čo vlastnia. Každý jeden deň si môžu jednu vec vybrať, ktorá im bude vrátená. Kto prehrá, stráca nárok na svoju časť zisku a prenechá ju svojim kamarátom. Príbeh sa v podstate vyvíja tak, ako divák tuší. Čím menej toho človek má, tým je život jednoduchší a prichádza prílev slobody. Odrazu sú vnímané aj maličkosti, ktoré sú však paradoxne v živote veľakrát dôležitejšie ako tie, naoko, “veľké” veci. Obaja herci hrajú veľmi sympaticky, divák sa dobre zabáva a nenásilným spôsobom si pripomína skutočné hodnoty, na ktorých záleží. ()
Německé komedie občas hodně překvapí. A tohle je teda naprosto boží překvapení. ()
I když mám Floriana a německé komedie velmi rád, tahle mě absolutně neuspokojila. Přišla mi hodně obyčejná až skoro laciná. Solidní námět byl využit jen v pár povedených scénách, zbytek bylo jen přešlapování na místě, které vyústilo v hodně nepovedeném konci, na nějž se budu snažit co nejrychleji zapomenout. ()
Došľaka .. som si chcela kúpiť nové šaty, ale potrebujem ich vôbec? Film je príjemný a svieži, rýchlo odsýpa. Má zaujímavú myšlienku, ale poúča odľahčenou formou. Ďalej pekný vizuál a slušnú muziku. Ale hlavne má výbornú ústrednú dvojicu, ktorej to už raz vyšlo. Ich dvoch spolu .. kedykoľvek. 3,5* ()
"To ti někdo odebral lebeční kost a nasral ti tam?" Aj takéto kúsky rozosmejú v príjemnej komédii. Trochu nevyváženej z hľadiska humoru, ale stále príjemný zjav s malou dávkou romantiky s šerednou Nemkou a veľkou dávkou priateľstva. Páčila sa mi myšlienka konzum vs sloboda, kde asi zahrala aj propaganda zelených, ale tu s nimi súhlasím. Asi sme naozaj príliš zamestnaní materiálnymi vecami, ktoré z nás robia otrokov. ()
Florian David Fitz, ktorý jednak režíruje i hrá jedného z predstaviteľov, Paula Konaskeho, dokonca ešte k tomu si aj napísal-satirický (kritický) scenár, a tak sa tým pádom automaticky stáva univerzálnym tvorcom, a i napriek tomu, sa dá povedať, že si vzal na plecia až moc ťažký náklad, ktorý nedokázal uniesť tak, ako si možno sprvoti predstavoval ? Je tak akosi (myslím scenário) prekombinovaný, popretkávaný, t. j. z každého rožku trošku, chce toho skrátka veľa povedať, čo sa mu zo začiatku i veľmi darí, keď myšlienka zbavenia sa všetkých vecí na 100 dní, o ktoré prídu dve postavy pri stávke, že každou ďalšou nocou si môžu vziať jednu vec späť, až pokým nenadobudnú pôvodný stav, je sama o sebe zaujímavá, pretože to priamo naráža na konzumnú spoločnosť, čiže nakupovanie, kedy v súčastnosti je v móde online, cez internet, čím sa dostávam k tomu, že človek má množstvo vecí, ktoré v skutočnosti ani nepotrebuje, ale robí ho to šťastným, ďalej sa to miesi s mobilnou aplikáciou, o ktorú majú záujem Američania, keď postava Davida Zuckermana extrémne IRITUJE šéfa najväčšej sociálnej siete-Marka Zuckerberga, túto „appku” vymysleli citovaný Paul s Antonom Katzom, keď sa rysuje veľká transakcia na ziskový obchod, čoho som svedkom v úvode, pričom to pretrváva počas celého sledovania, len je to miestami ukryté, lebo postavy majú úplne iné starosti, než stále riešiť profity. Toni sa zamiluje do Lucy, ale tá má taktiež veľké problémy (dlhy). _ Určite ide o extra poučný film, ale úprimne: „Kto si z neho odnesie akýkoľvek príklad” ? Viete si predstaviť súčasnú mládež bez mobilu, facebooku a cetera ? Na okamih (na stotinu) sa zrejme zamyslia, že po skončení filmu budú strašne radi, keď sa pôjdu rýchlo pozrieť koľko majú lajkov ? Ozaj, málokto si z toho vezme ponaučenie, ale aj tak vám odporúčam si to pozrieť, aj keď je to občas dosť chaotické, a to po všetkých stránkach ! ()
Reklama