![všetky plagáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/006/6045_68df9b.jpg)
Réžia:
Július MatulaKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Dezider UrsinyHrajú:
Helga Čočková, Marek Vašut, Ondřej Vetchý, Jiří Štěpnička, Ľubica Mruškovičová, Jaroslav Tomsa, Jitka Asterová, Dana Bartůňková, Yvetta Blanarovičová (viac)Obsahy(1)
Vrcholový sport byl i v komunistické éře ostře sledovaný, funkcionářům samozřejmě vadilo, že družstvo pětibojařů neuspělo na mistrovství světa. Jenže opatření, která měla zajistit nápravu, se ocitla v soukolí zákulisních machinací, které zpětně působily na samotné sportovce, na jejich vytrvalost i rodinné zázemí. Snímek má sice kritické ambice a chce poodhalovat ledasco z toho, co mělo zůstat skryto před zraky veřejnosti, avšak pohled je to dosti toporný a schematický, realizačně nepříliš přesvědčivý. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (20)
- “Zřejmě si soudruzi neuvědomujete, jak málo schází k tomu, abyste přestali být preferovaným sportem.” - “My jsme teď ve stádiu přestavby. Kádrově přehodnocujeme střediska a já si myslím, že máme dobré reálné perspektivy. Rozhodně o budoucnost nemusíme mít žádné obavy.” - “Dáme vám ještě rok. Výkonnostní cíl pro mistrovství světa zisk medaile zůstává.” Filmový pohled na dění kolem sportu a to jak na straně sportovců, tak i na straně stranického orgánu. Vyhrát mistrovství světa, v tomto případě v pětiboji, byla nejen věc ryze sportovní. Byla to věc především stranická a proto se k tomu přistupovalo právě stranicky a hlavně zodpovědně. Neúspěch by to mělo následky nejen z kádrového hlediska. Inu, politika byla ve všem a tak to také podle toho vypadalo. Snímek má mít kritický pohled, avšak úplně není jasné, jakým směrem. Ke sportovcům nebo ke stranickému orgánu? Obě strany jsou po dějové stránce vyrovnané a to tu jsou také u vybraných sportovců i problémy soukromé. Ty se zdají být na jednu stránku vcelku zbytečné, ale na druhou stránku zase, jen tak na odlehčení od hlavního děje, proč ne. Celé je to natočeno docela zajímavým stylem. Nejeví se to jen jako sportovní film, ale některé scény i jako publicistika. To všemu kupodivu dává ohromnou reálnost. Snímek je bohužel moc brzy pozapomenutý a v podstatě ani není divu. Ten mocný stranický orgán, mající nad vším a nade všemi pevnou ruku, je na dnešní dobu jako rozbuška. Ale zase to ukazuje, jak to za socialismu v oblasti sportu tak nějak bylo. I ten kádrový marast na konci, kdy se rozhodlo, kdo nakonec po tvrdé přípravě na mistrovství světa pojede a kdo ne. A kdo ne, tak z jakého důvodu. Dnes pro mnohé naprosto neuvěřitelné. Na snímku pracoval, jinak tvůrčně na mladé lidi zaměřený, režisér Julius Matula, který pracoval i na scénáři. A tak snad popisoval situace ze svých vlastních zkušeností, neboť se sám sportovně prosadil v pětiboji. Snímek ´Fair Play´ (2014) se svojí vlastní sportovní problematikou, tento starší výborně doplňuje. ()
"Zřejmě si soudruzi neuvědomujete, jak málo schází k tomu, abyste přestali být preferovaným sportem." Z politicko výchovnýho hlediska to bylo dokonalý. Z toho sportovního už to žádnej zázrak nebyl, ale mě to bavilo. A to přesto, že disciplíny moderního pětiboje považuju za šíleně překombinovaný, s čímž by švédští vojáci na začátku dvacátýho století asi nesouhlasili. Ale zpět k borcům, kteří statečně bojujou se zánětem achilovky, dopingem, příbuznými na západě, milenkami, bytovou krizí, namistrovaným trenérem i soudruhem od filmu. To je docela slušnej zápřah na jeden poměrně nevýraznej film, kterej však dokázal potěšit mou sportovní podstatu. ()
Moderní pětiboj neni zrovna sport, o kterej bych se nějak zajímal. Ale sledovat poněkud neortodoxní tréningový metody, který svym svěřencům naordinoval Jiří Štěpnička, bylo docela zabavný. Jinak Štěpnička v roli trenéra-svině byl naprosto super, pochvalu zaslouží i Vašut nebo Vetchý. Bohužel je tam ale taky dost velký množství naprostejch hereckejch tragédů. Mam takovej pocit, že některý ty gumy filmaři vytáhli rovnou z tělocvičny a bez jakýhokoliv zkoušení je postavili před kameru. 60% ()
Je vidět, že vůdčí role strany se koncem osmdesátek už začala projevovat snad ve všech odvětvích a tedy i našem sportu. Ani jsem netušil, o jaký kompost tam vlastně šlo, jak to tam vše tlelo a hnilo a to film asi jen lehce naťukl vršek ledovce... Naštěstí společnost se po dlouhé době začala probírat a tak v tomto období vznikají kritické filmy, které se dokonce mohly vysílat. Tady si asi soudruzi řekli nu což, dyk jsou to jen sportovci to není nic proti nám. Ono to vedení ale bylo asi všude podobné ať už šlo o fabriku či ČSTV. Vůdčí funkcionáři měli plnou hubu keců, rejžovali co to šlo a když přišla kritika, dělali přestavbu, uznali sebekritikou svá vlastní drobná pochybení způsobená však nedostatkem podpory z vedení či nářádí (na což dlouhodobě opakovaně poukazovali) a hledali nové perspektivní kádry... Pro tyhle schůzovací kecy vznikla hromada nových slov a vlastně samostatná podniková mluva, kterou se dalo hodinu na schůzi kvákat a přito neříci nic konkrétního. To film zachytil skvěle a té odporné role jednoho ze sportovních aparátčíků se skvěle zhostil pan Větrovec, až mi Vám z něj šel strach. Měl jsem radost z celkem velké a zasloužené role pro matadora českého filmového kaskadérství pana Tomsu. Občas ho v našich filmech vídám, ale jen v pidirolích, kdy někoho ,,skřípne'' nebo třeba vyhodí z hospody. Tady dostal slušný prostor a myslím, že jej využil. Tehdá šlo o to kdo bude moci vyjet v rámci sportování do kapitalistické ciziny, dnes jde o prachy a často velké prachy a tak snad ani raději nechci vědět jak je to u našich sportovcůl dnes. Film se dobře otřel i o nespravedlivé tresty rodinných příslušníků za emigraci příbuzných. Škoda jen těch neherců, ti hoši sice uměli běhat, hrát ale vůbec... Takže sečteno podtrženo je to za 3 výstřely. * * * ()
Zajímavý pohled do prostředí moderních pětibojařů. ()
Celkem slušně natočené sportovní drama, výjimečně ze zákulisí, na kterém nenechá nitku suchou. Strašně depresivně působí výkony neherců, kterým není absolutně rozumět. ()
Příjemný film z období perestrojky. 1) Mistr republiky v pětiboji, 45letý scénárista a režisér Július Matula docela pěkně ukázal na příkladu pětibojařského reprezentačního družstva poměry, jaké tehdy panovaly ve sportu. 2) Kritika je ovšem dobově podmíněná, nejde na podstatu věci, pojmenovává (některé) projevy, ale o příčinách se mlčí. I tak je zejména konec filmu dost výmluvný. 3) Pěkní sportovní kluci jsou pak milým bonusem, byť s herectvím na tom byli někteří opravdu na štíru. ()
Uspokojive drama z prostredi vrcholoveho sportu u nas ve druhe polovine 80.-tych let. Ruzne typy hlavnich postav, zajimave herecke obsazeni a vyborny Stepnicka v roli trenera. Filmy Juliuse Matuly me bavi. ()
Bohumil Starnovský...au......Dramaturgicky naprostá hrůza chrrrrrrrrr.... ()
Inu, zákulisní machinace už holt k profi sportu patří... Nebylo by to špatně natočené, nebýt podivných úkroků a slepých uliček. Výborní Vašut a Štěpnička. ()
Hláška: trenér Tomšovský: - "Dobře běhat může jenom ten, kdo umí trpět." ()
Zapomenutý osmdesátkový český sportovní ( moderní pětiboj ) film o partě reprezentantů, kteří bojují o kvalifikaci na MS do USA pod trenérem Štěpničkou má pár zajímavých a zapamatovatelných věcí. 1) Kaskadér Tomsa ve své největší herecké roli 2) nahatí Vašut s Vetchým ve sprše ( poměr nahoty muži:ženy 15:3 ) 3) celkem otevřené politické výroky na dobu socialismu ( viz. že je nefér že nesmí jet do USA někdo komu emigroval bratr ) 4) poměr sport:vztahy:funkcionaření 2:4:1 5) hláška dne: " Moc souložíš Jardo!" A celé to sráží nejen některé vyloženě špatné herecké výkony, ale způsob vyprávění nevtáhne do děje. Mně se líbilo jenom posledních dvacet minut aspoň trochu. ()
Soudruzi se již nebáli a mohli být i kritičtí! Pozoruhodná směsice herců, neherců i vyložených antiherců v zajímavém pohledu do zákulisí jednoho malého sportu. ()
Vrcholový sport byl a je žumpa.herecké výkony nejsou sice až na výjímky profesionální, ale to není u tohoto filmu na škodu, protože je to v podstatě hraný dokument a působí to alespoň autenticky.Jsem rád, že trenéry nehraje Dušek s Polívkou a pětibojaře Liška s Macháčkem. ()
Snímek Júliuse Matuly nás zavádí do prostředí vrcholového sportu, konkrétně do moderního pětiboje. Se sportovci prožíváme nejen jejich každodenní tréninkový dril a nekonečnou touhu a vůli po úspěchu, ale i jejich všední radosti i strasti, které prožívají se svými nejbližšími. Ve filmu se představuje celá řada dnes již známých herců, počínaje Markem Vašutem, Ondřejem Vetchým, Karlem Greifem a Jiřím Štěpničkou konče. Ačkoliv z oblasti vrcholového sportu vznikly bezesporu lepší a i umělecky atraktivnější projekty než je tento (kupříkladu seriál Dlouhá míle z dílny Jiřího Adamce z roku 1989) tak v žádném případě se dle mého soudu o špatný snímek nejednalo a poukázal i na celou řadu věcí, kterým třeba mnohdy není věnována až příliš velká pozornost. ()
Spíš ale trochu silnější dvě, pač za takový rady a postupy bych trenéra poslal do prdele, i kdyby to bylo v kuratoriu ()
Tenhle film by měla asi zejména Česká televize pustit zrovna v době, kdy vrcholí tzv. Růžičkova aféra. Kromě chování funkcionářů je zde taky perfektně ukázáno, co dokážou hysteričtí rodiče, přesvědčení o naprosté genialitě (sportovní) svých ratolestí. A to se jedná o sport, kde se "měří" a "počítá". Ona nakonec Dlouhá míle taky ukazuje, o čem ten vrcholový sport je. A o čem byl už za bolševiků. Škoda, že to Matula v té době neumístil do hokejového prostředí, to by byla teprve bomba. Pravda je, že už hodně "tálo", ale když by dnešní Palaščáky tehdy představovali tatínci generální ředitelé a různí ti tajemníčci s rudou knížkou, to by bylo i na tehdejší sobu dost. On si Matula zaslouží úctu i za onu ukázku "federalizácie" sportu v tehdéjším socialistickém Československu. Nakonec i ukázka chování funkcionářů je velice aktuální a nemysleme si, že tihle hoši ze sportu zázrakem vymizeli. Nakonec tito funkcionáři jsou ti samí, co "svěřili" Sazku Huščákovi. ()
Ono to v podstate spatne neni. Je to pohled do sportovniho prostredi davno pred uzasnou technikou teto doby. Vyber hercu se mi taky líbí, ikdyz se v tom clovek nekdy behem pribehu ztraci. Nejvic mi asi vadi takova ta nemoznost, rici kdo je vlastne ten dobrej a kdo ten spatnej, protoze i u cloveka na ktereho se celou dobu sype popel, je vlastne videt ze to mysli dobre...V celku rozhodne koukatelne. ()
Jedna z najslabších športových filmov, ak vôbec je toto športový film a nie iba športová tragédia roka. ()
Štěpnička nepatří zrovna mezi mý favority, ale tady dal toho trenéra s stbáckejma metodama na jedničku ()