Réžia:
Agnieszka HollandScenár:
Marek EpsteinKamera:
Martin ŠtrbaHudba:
Antoni Komasa-ŁazarkiewiczHrajú:
Ivan Trojan, Josef Trojan, Juraj Loj, Jaroslava Pokorná, Jiří Černý, Miroslav Hanuš, Ladislav Kolář, Martin Sitta, Jan Vlasák, Barbora Milotová (viac)Obsahy(1)
Strhujúce životopisná dráma výnimočného muža obdareného zvláštnymi liečitelskými schopnosťami na pozadí dobových udalostí. Príbeh je inšpirovaný skutočnými osudmi liečiteľa Jana Mikoláška, na ktorého sa v priebehu niekoľkých desaťročí obracali s prosbou o pomoc tisíce ľudí zo všetkých spoločenských vrstiev vrátane najvýznamnejších osobností politického a kultúrneho života. Mikolášek je človek bez odborného lekárskeho vzdelania, ale s nevšedným a nevysvetliteľným nadaním diagnostifikovať a pomocou byliniek liečiť choroby, s ktorými si ani doktori nevedia poradiť. Jeho mimoriadne schopnosti sú však vykúpené bojom s vlastnými démonmi. Liečiteľstvo je jeho vnútornou spásou a ochranou pred sebou samým… (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (628)
Zatiaľ určite vrchol Lojovej kariéry, lepšie ako v Búrlivom víne... No aj tak, cejch na čele ostáva aj naďalej. Dejová linka však bola veľmi zaujímavá a páčil sa mi aj rozprávačský štýl, v ktorom sa miestami skákalo do minulosti. Ale vždy účelovo a veľmi rozumne. Nuž, ľudia sú všelijakí a vždy takí boli. Ale na každého príde na psa mráz. Inak veľmi zaujímavá diagnostická metóda tu je rozobraná - skúmanie moču. Presne tak, veľa sa tu toho človek dozvie. Na slabší nadpriemer to stačí. 70/100 ()
No dobře no. Sice to od pravdy má tím koncem celkem dost daleko, ale jinak paní Agniezka opět ukázala že je světová filmařska aže můžeme být rádi za to, že kašle na Polsko a radeji točí u nás. Kvalitní biják. ()
Bez diskuze zcela profesionální, režie, kamera, hudba, celková atmosféra o herectví netřeba ani psát...ale jako příběh mě to moc nebavilo, silné téma v dosti slabém scénáři, který u mě nedokázal vyvolat skoro žádné emoce, nechal mě zcela chladným, což od filmu nechci, přesto nemůžu ve svém skromném hodnocení přehlížet zmíněné kvality. [Kino Citadela] ()
Poněkud povrchní scénář shazuje jinak bezchybný film. Oba Trojanové jsou výborní, mladého jsem viděla poprvé a doufám, že ne naposledy. Fyzicky mezi otcem a synem těžko hledám podobu, ale v hlase je shoda téměř dokonalá. Práce s hlasem patří k nejstěžejnějším výhodám Ivana Trojana, v jeho generaci se však najde pár jeho kolegů, kteří tuto důležitou hereckou disciplínu také zvládají. Josef má obrovskou výhodu, ve své generaci zůstává s tímto benefitem osamocen. Ale zpět k Šarlatánovi. Vybrat si do hlavní role Ivana Trojana, to je sázka na jistotu. Trojan bravurně zvládl svoji postavu provést od muže na vrcholu sil po starce. Hollandová se svým citem pro poetické nasnímání dokázala transformovat homosexuální scény v estetický zážitek. Je opravdu velká škoda, že se Epstein držel tak zbaběle při zemi a napsal scénář, který kontroverzní otázky zametá pod koberec. Nebýt silné režie Hollandové a zarputilé potřeby Trojana představit svoji postavu co nejkomplexněji, byl by z toho unylý cajdák. ()
Agnieszka Holland je podle mě přeceňovaná režisérka, jejíž filmy mě nikdy moc nebraly, a Šarlatán mi přišel, navzdory všem těm nadšeným chvalozpěvům a oscarové nominaci, jako veskrze standardní životopisná nuda, na které mi v posledku přišlo nejzajímavější si během nejnudnějších pasáží zjišťovat na netu, jak to bylo v Mikoláškem ve skutečnosti (protože jsem o tom člověku doteď neslyšel), a v tomto ohledu mi ten film přišel nejlepší v těch momentech, kdy tam je nejvíc ze skutečného Mikoláška, což jsou v podstatě všechny scény, kdy provádí diagnózu z moče (btw. ze všech těch záběrů na ty chcanky se mi ale chtělo dost zvracet, podobně jako mě vyloženě fyzicky bolelo sledovat, jak si Trojan kleká holými koleny na kameny), a naopak nejslabší je to podle mě tam, kde Epstein čistě fabuloval (ostatně filmy podle jeho scénářů mě taky nikdy moc nebraly). A protože moc nemusím ani samotného Trojana, tak proč já se vlastně divím, že mě Šarlatán minul? Btw. za tu scénu, v níž mladý Mikolášek umlátí koťata, jsem mu přál, aby shořel v pekle, a bylo mi už srdečně jedno, jak to s ním dopadne. ()
Dobrá zpráva je, že asi nejvíc se mi líbil Trojan junior (a samozřejmě Hanuš; Trojan senior dobrej jako vždy, ale právě že stejně jako vždy). Špatná zpráva je, že ani pomocí všech nechvalitebných činů a projevů p. Mikoláška, namnoze vymyšlených scénáristou, jsem nepoznal, že má jít o "rozporuplnou" postavu. To jsem se dověděl až na Wikipedii. Ostatně jde-li mi o znázornění rozporuplnosti skutečné osoby, není nahrazení flastru za daňové úniky pokusem o justiční vraždu moc dobrý nápad. Poučení o dobové komunistické zvůli je z nejčastějších motivů českého kina posledních desetiletí, tudíž jsme tímto nejapným a patetickým zfalšováním Mikoláškova životopisu (navíc s debilně vystavěnou vsuvkou odhalení chabého estébáckého podvodu) nic nezískali. Nehledě na to je Šarlatán, ač s několika výjimečnými momenty, vcelku lepší průměr současného mainstreamu a po Polesného Monstru další zmarněnost o jednom mimořádném, širší veřejnosti neznámém osudu. A ne, netvrdím, že aby byl film s takovým námětem dobrý, musí se doslovně držet skutečnosti. Viz Arvéd. To je ale jiná liga, než v jaké mohou kopat režiséři realizující scénáře Marka Epsteina. ()
Neslavný (k)análník a zázračný lidový léčitel a bylinkář, který jen bažil po moči, z níž by hravě pouhým okem rozpoznal i koronavirus.. Perzekuován rudým režimem se rozhodl pověsit své léčitelství na hřebíček. Film sice končí debilně, ovšem bylo by krajně nespravedlivé, kdybych neocenil poměrně jeho zdárný průběh. Ivan Trojan využil služeb svého syna Josefa, hlavně jeho podoby, který ho ztvárnil v mladém věku. A oběma jim to pod taktovkou škaredé Agnieszky Holland pěkně šlape. Honza Mikolášek sice Trojanovi vůbec nebyl podobný, ovšem to není předmětem vyprávění. Trojan určuje diagnózu z lahviček moči, souloží do slovenského análu filmového asistenta a hereckého kolegy, plní znalecký kvíz před gestapem a v komunistickém kriminálu čeká na rozsudek. Nejlepší český film roku - tak to je přece jen poněkud přehnaný ortel. Stěží bych se pro ten zmršený závěr na film podíval znovu. Já totiž čekal na silné zakončení filmu, když jsem byl ochoten sledovat osud bohatého pána, o jehož existenci je poněkud troufalé točit celovečerní film. I stalo se. Nebyla by to Agnieszka Holland, kdyby si nepřisadila šokující scény, zvláště milovníci koťátek absolvují bezesnou noc a kočičí granule jim polezou i řitním otvorem. Nagelovaní hejsci jistě ocení poměrně erudovanou depilaci holých zadnic homo protagonistů z padesátých let a na své si přijdou i kverulanti, co odmítají rudý teror. Osvêtlovači scény sice občas trochu více podřimovali, takže film má své přílišně tmavé obrazové plochy. Filmový materiál obsáhl mnohé ze života zneuznaného lékařského génia, vyprávění má optimální tempo i tah. Trojan a spol. se činí, dobová výprava filmu útočí svým provedením na vysoce kvalitní evropské standardy a snímek mně nepřišel nikterak zdlouhavý. Stěžejní vykonstruovaný soudní proces by si rozhodně zasloužil náležitou režijní péči, načež došlo ke zkratkovitému vyznění, což filmu do jisté míry ublížilo. Zajímá-li vás film, ve kterém lidumilný léčitel nemoc pozná pouhým okem z ranní moči, máte možnost po dvě hodiny spolu s ním bádat, co komunistickým činitelům na tom pánovi vlastně vadilo. A možná to bude působivé bádání. 7/10 ()
Človek by ani nepovedal, aká hra so svetlom sa dá vytvoriť s flaštičkami moču. Určite sa opäť nájde dosť ľudí, ktorých tento film bude iritovať. Či už kvoli téme alternatívneho liečiteľstva alebo kvôli Janovej orientácii. Bavilo ma to, Trojan hral veľmi slušne (mladý tiež) a z môjho pohľadu o žiadne šarlatánstvo nešlo, iba o prosté využitie sily prírody. ()
V rámci českej tvorby za 80%, v rámci kinematografie ako takej za 60%. Ale keďže som dal mierne nadpriemerné hodnotenie podobným kúskom, akým bol napríklad didaktický a bezživotný Dubček, tak Šarlatán je úplne, ale úplne niekde inde. Dôvod? No ten je zrejmý, celosvetovo uznávaná režisérka. Agnieszka točí totiž tak, ako si myslí, že sa má podobná látka nakrúcať. Český režisér by nám ponúkol naleštené kvázi umenie, kde by sme až cez plátno cítili vôňu kolínskej a divákom by bola servírovaná myšlienka, že nacizmus a komunizmus boli svinstvá, oveľa polopatickejším spôsobom. Trojanovci si to užívajú, Lojova postava je tu vlastne len kvôli záverečnej pointe, zaujme ešte umanutý vyšetrovateľ, ale ono to v podstate stačí. ()
Viděl jsem to, no... Lidi tam chčijou do malých lahviček. ()
České ruce na tom poznáte na míle daleko, nicméně je to super. ()
Spoilery! Snímek se mi velmi líbil, avšak s mnoha výhradami. Agnieszka Holland je zárukou té nejvyšší kvality. Tohle je sice teprve 3 celovečerní film, který jsem od ní viděl, ale všechny 3 zpracovávaly velmi dobře zajímavé témata vzbuzovaly ve mne nepříjemné emoce. Teď k těm výhradám. Teploušství mi úplně stačilo dávkovat v náznacích. Aniž bych o příběhu cokoli věděl, tak jsem velmi záhy z děje správně vytušil, že vztah mezi léčitelem a asistentem bude, opatrně řečeno, netradiční. Agnieszka bohužel myslela i na to, že se na tento snímek kouknou i nějací idioti, kteří chodí do kina primárně na popcorn, tak bohužel nezůstala u náznaků. Málo co mi zvedne kufr, ale některé scénky, kde Ivan Trojan klátil toho Slováka - tam se mi regulérně zvedal kufr. Přišlo mi to tam z hlediska příběhu naprosto zbytečné. Nerozumím tomu, proč se tyto záběry musely odehrát, hnus. Nic proti buzerantům, je to zcela normální, kam až sahají historické prameny, ale nemusím samotný akt vidět. První polovina snímku byla tedy o střetu alternativního léčitelství s nechutným komunistickým režimem. Moc hezky se snímek trefil do výsledku letošních voleb, kdy komunisti poprvé v poválečné historii nebudou zastoupení v Parlamentu a neokomunističtí piráti mohou jezdit na jednání jedním autem a držet se tak svých zelených zásad, které rádi kážou ostatním. První polovina snímku mě bavila podstatně víc. Ta druhá byla více o střetu teploušství s komunistickým režimem. Respektive o problémech s jeho tajením. Kdo tehdy chtěl být buzerant, musel žít v podstatě jako krysa. Tohle už mě tolik neoslovila a je trošku škoda, že tomu bylo věnováno více prostoru, než bych si přál. Úplně mě herecky nepřesvědčil ani mladý Trojan, ale to může být do velké míry zaviněno i tím, že jsem se nezbavil srovnávání s jeho starší verzí, což je herecká extra třída. Alespoň byla zachována dokonalá podoba. Až na zmíněné výhrady se jednalo o luxusní snímek, který člověka vzal na výpravu do nechutné doby, kde bylo nemožné se dovolat spravedlnosti. [80 %] ()
Velice silný film z české (koprodukční) dílny. Víc takových! ()
O existenci pana Mikoláška jsem neměl nejmenší tušení, a tak jsem velice rád, že mi ho paní Holland hezky převyprávěla. Kdyby to nebylo životopisné drama, měl by člověk uvěřit, že je to pravda... 80% ()
Naprosto souhlasím s některými názory (nejen mých oblíbených) uživatelů. Ten konec se prostě nepovedl. V tomhle případě to beru jen jako zcela nepodstatnou věc. Přece kvůli faktu, že někdo totálně překope historii neodsoudím šmahem celý film. Bylo by to nefér a hlavně obrovská škoda. Lepší, český jsem za poslední rok určitě neviděl a jsem moc rád, že naši akademici zachovali chladnou hlavu a nominovali Šarlatána na Oscara. To, že postoupil do užšího výběru jen potvrzuje moje slova. Trojan, vlastně oba dva výborní, což lze bez nadsázky říct skoro o všech hercích. Moc příjemně strávený čas a od Angieszky zdaleka nejlepší počin. I když režisérkou mého srdce asi nikdy nebude. ()
Nie som si úplne istý hodnotením voľne interpretovaného životného príbehu certifikovaného znalca bylín, ale nemienim ho meniť. Za zaradenie medzi mimoriadne filmy hovorí obsadenie oboch Trojanov, zručná réžia Agnieszky Holland, silný príbeh človeka, ktorý prevyšoval okolie a bol predurčený k problémom, pričom veľký rozdiel medzi gestapom a štátnou bezpečnosťou som nepozoroval. Ako aj v iných filmoch mi prekážal akcent na Mikoláškovu (údajnú) homosexualitu. Ale po dlhom čase kvalitný "domáci" film, na ktorý sa poskladali štyri krajiny. ()
Mám rád životopisné filmy a obvykle se těším na ty, které mne seznámí s neznámými osobnostmi, jejichž životy ukrývají poutavé příběhy. V tomhle ohledu si mne nový titul Agnieszky Hollandové získal již předem. O žádném Janu Mikuláškovi jsem až do ohlášení chystané premiéry netušil, přičemž fascinující se pro mne stalo již jeho ojedinělé léčitelské nadání. Co teprve pak může přinést střet takového "svérázného génia" hned s dvěma totalitními ideologiemi ve střední Evropě v půlce 20. století? Rozhodně to v sobě ukrývalo velký potenciál pro silný film a ten se Hollandové podařilo z velké části naplnit. Oceňuji rozporuplnější vykřeslení Mikoláškovy osobnosti – není to pouze velký "pan Zázračný", není to pouze jedna z dalších obětí komunistického režimu zobrazena v dalším snímku s jednostraným ideologickým stanoviskem. Mikolášek je zde člověk výjimečný ve svém okolí, jeho schopnosti vytvářejí v jedněch obdiv, důvěru, druzí ho dokážou zneužít ve svůj aktuální prospěch, jiní závidí či chtějí se ho zbavit, například i falešným udáním. Se svými schopnostim a povoláním přinášejícím vedle prospěšné pomoci také obrovský risk a drobné procento proher, se svou často nekompromisnou povahou i nonkomformním životním stylem (homosexualní orientace) se stává Mikolášek člověkem, který logicky vstupuje do konfliktu se společností, v níž se právě nachází, žije a působí. Vyprávění se odehrává na přeskáčku ve dvou dějových linkách (aktuální konflikt se zákonem a režimem vyúsťující v strhující vyšetřování + chronologicky podáváné flashbacky z Mikuláškovy minulosti) dodává filmu hned dvounásobné napětí. Kvalitní vizuální stránka přináší v lince z 50. let krásný "černobílý film v barvách", technická stránka využívá všechny možnosti k vytvoření hutné atmosféry a pochyboval-li jsem občas dosud o tolik znamenitých hereckých kvalitách Ivana Trojana, zde mne svým vynikajícím výkonem definitivně zbavil všech pochyb, a ani ostatní herci příliš nezaostávali. Přesto mi něco ve filmu k volbě plného hodnocení schází, mám pocit, že něco z rozehraného zůstalo nedořčené a film zbytečně náhle skončil v tom nejlepším (škoda, s celým soudním procesem teprve dostával film silnou gradaci)... a já marně hledám důvod, který by mne donutil chtít ještě tento měsíc kino znovu navštívit, či třeba příští rok si Šarlatána pustit podruhé... jsem v tom hledání určitě o něco blíž, než před měsícem v případě Havla a až film více dozraje, třeba se tak tomu stane. 75% ()
Konečně zase jeden vydařený domácí životopisný film. Celý stojí na velmi přesvědčivém výkonu Ivana Trojana, protože vedlejších postav je tu až překvapivě málo (ostatně ani o postavě ztvárněné Jurajem Lojem se toho moc nedozvíme). Snad jen flashbacky nabízejí hereckou dvojici Josef Trojan a Jaroslava Pokorná. Scénář je slušně vystavěný, i když nějaké mouchy by se v příběhu našly. Agnieszka Hollandová se s citem přenesla přes jeho ošidné stránky, protože stačilo málo a ledaco z toho by se stalo karikaturou či parodií. V tom ostatně pomáhala i citlivá práce Martina Štrby za kamerou. Výsledkem je životopisné drama sice ne světových, ale aspoň evropských parametrů. ()
Veľmi komorné, niekedy až nadmieru. Po cca 45 minútach sa to začne uberať zvláštnym smerom. Nielenže niektorým hercom nie je rozumieť, čo hovoria, ale téma sa otáča stále hrejivejším smerom, čo som vôbec nečakal. Ak by to však bolo natočené decentne, tak nie je problém. Veď nakoniec aj o prenasledovanom Turingovi sa to natočilo akceptovateľne. Toto bolo nejak cez čiaru. Nahý lilipután Loj v kuloároch zvaný aj Hnoj bozkávajúci sa s Trojanom a mravec, ktorý mu lezie do prdele, ako tam ležia na lúke, to mal byť estetický zážitok? Nikam to dej neposúva a pre 90% divákov je taká scéna nepotrebná najmä keď sme už dávno pochopili, že „hrdina“ je gay. A to, čo zrobil s tým mačkami, to mi obrátilo totálne žalúdok za to ochrancovia zvierat radi nebudú. Za scenáristické prázdno hovorí scénka, kde Loj hovorí Trojanovi, že vypálili Lidice. Trojan kuká jak buchnutý mechom a pýta sa, že prečo. Už vtedy ma napadlo, či ten človek žije v totálnej bubline a nemá ani šajnu o atentáte na Heydricha. Vzápätí moje myšlienky Loj potvrdil: „Bola to pomsta. Bol atentát na Heydricha.“ Ja len toľko, že časový odstup medzi atentátom a vypálením Lidic bol 5 dní a ak o takej veľkej udalosti náš mastičkár či šarlatán dovtedy nevedel, tak to je skutočne na považenie. S blížiacim sa záverom som ešte vyvrátil kávu vidiac Trojana ako nakladá Loja do zadku a režisérka nechá priblížiť záber na ich rapavé chodidlá. ()
V podstate mi nič na tom filme nevadilo, ani ten vymyslený koniec ma neiritoval. Atmosféra filmu príjemná, kamera vskutku pekná, herecky veľmi vydarené .. bavilo ma to, hlavne diagnostika samotného Mikoláška. Ten by sa mi teraz veru zišiel, flaštičku zadovážim. ()
Reklama