Réžia:
Jean BeckerKamera:
Arthur CloquetHudba:
Alain GoraguerHrajú:
Albert Dupontel, Pierre Vaneck, Marie-Josée Croze, Cristiana Réali, Mathias Mlekuz, Alessandra Martines, Claire Nebout, François Marthouret (viac)Obsahy(2)
Čtyřicátník Antoine má vše, co by si šťastný muž mohl přát - krásnou manželku, rozkošné dětičky, perspektivní práci, přátele, na něž se může vždy spolehnout, velký dům a dostatek peněz na bankovním účtu. Manželka Cécile pro něj připraví jeden z dalších báječných víkendů, aby společně s nejbližšími přáteli oslavili jeho narozeniny. Ale právě o tomto víkendu se Antoine začne chovat podivně a dosti brutálním způsobem začne ubližovat všem lidem ve svém okolí. Co se stalo s Antoinem? Co způsobilo náhlý zvrat v jeho chování? (claudel)
(viac)Recenzie (25)
Smícháme výborný námět, zdařilý scénář, bezchybnou režii a zajímavou hudbu s perfektními hereckými výkony. Vznikne film nabitý emocemi s přesně dávkovanou stopáží. Taťka Jacques by měl ze syna Jeana určitě radost, byť by možná spolu se mnou kroutil hlavou. Jak vůbec někdo může natočit tak dobrý film, když z něj čiší jen samé negativní emoce? Ale zase to má jistou výhodou, tenhle film se Američanům líbit nebude, takže ho snad neproženou svou filmovou kompostárnou v Hollywoodu. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby Celosvetovo $10,924,186║ ()
KOLIK ČASU JEŠTĚ ZBÝVÁ? JAK DLOUHO JEŠTĚ? DOKUD JEŠTĚ TROCHU ČASU MÁM, MILUJI, CHCI SE SMÁT, CHCI BĚŽET, PLAKAT A MLUVIT. VIDĚT, VĚŘIT, PÍT A TANČIT, KŘIČET, JÍST, PLAVAT, SKÁKAT, NIČÍM SE NEŘÍDIT. JEŠTĚ JSEM NESKONČIL... CHCI LÉTAT, ZPÍVAT, CHODIT, TRPĚT, MILOVAT... NEHLEDĚ NA TO, KOLIK ČASU MI ZBÝVÁ, TOLIK LÁSKY SE VE MNĚ SKRÝVÁ..... /// To takhle jednoho dne popadla Antoina touha začít říkat pravdu. V práci, tchýni, doma....že by nuda? Rozmařilost životem? Zhejčkanost rádiem (jako rozhlasem...)? NEHRAJ SI NA UBLÍŽENÝHO CHUDÁKA! ŘEKNI NĚCO! A je to tady - DRAMA! Kdy asi tak člověk může začít bejt upřímnej? (nebo aspoň se tak tvářit...) DNESKA SI MŮŽU DOVOLIT VŠECHNO! Tak šup šup... už ti kámo kopou díru – je třeba se rozloučit s dětma, vošahat kamarádku, říct kámošům, že jsou vyžírkové, manželce zase.... prostě loučení jiným způsobem. Drsným a filmově zajímavým. Smutnej film, bez pompézností, jen o člověku, kterej se chce rozloučit bez zbytečnýho patosáckýho dojímání a ve kterým má možnost si TU ,,svoji“ citlivou chvilku najít každej. (Možná i ten jenž NEPOCHOPIL, ŽE TEN PÁN NEMĚL MILENKU, ALE LEUKÉMII, A ŽE ....no to je jedno...) /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knížku, kterou napsal Francois d´Epenoux číst nebudu. 2.) Nevím, jak šetrně říct lidem kolem sebe, že to mám ,,za pár“. 3.) Thx za titule ,,malai“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Napriek tomu, že sa čas kráti, nežijeme - prežívame. ()
Co se stane, když muž ve 40 letech zjistí, že jeho dosavadní život nestál za nic? Že ho nenaplňuje rodina, milenka ani práce a rozhodne se to poměrně násilným způsobem změnit? Odpovědí na tyhle otázky je film Deux jours à tuer, který by se dal označit za jeden z nejzajímavějších z nové éry francouzského filmu. Snímek s překvapivě rychle se vyvíjejícím dějem si rozhodně nebere žádné servítky a výkon Alberta Dupontela z něj dělá podívanou, kterou rozhodně stojí za to vidět. ()
Raz za čas sa ku mne dostane dráma, ktorej pointa ma posadí na zadok. Tento snímok je jedným z príkladov. Síce kratšie, ale tempo príbehu nedá ani na chvíľu vydýchnuť, kúsok po kúsku sa tu majstrovským a mozaikovým spôsobom buduje a skladá obraz života jedného štyridsiatnika a jeho osobnej drámy. Niekedy až príliš neskoro prídeme na to, čo má v živote naozaj cenu. Filmové dielo s tak veľkým myšlienkovým presahom nemôže preto nechať nikoho chladným. Becker je trieda, už sa teším na ďalšie jeho maškrty. ()
Umírající debil v přechodu. Hah. ()
Nič nedáva právo človeku vedome ublížiť a raniť svojich milovaných. Nič. Aj tak to nepomôže, láska nezmizne z okamihu na okamih. Dosť dobrá dráma s výbornou réžiou a hercami a peknou muzikou. Špeciálne posledný song ... slzy tiekli potokom. ()
Veľmi dobre zvládnutý film s tajomstvom na konci, na ktoré ale nemusíte čakať, pokiaľ si prečítate komentáre, lebo dve tretiny z nich odhaľujú celú pointu. Ak sa človek tomu vyhne pred filmom, dostane oveľa lepší zážitok. Oplatí sa, lebo naozaj môže prísť k veľkému prekvapeniu. Hudba výborne zvolená ku kľúčovým scénam. ()
Viděno během Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií. Film číslo 30 - Francie. To nejlepší na konec, doslova a do písmene. Sladká Francie nezklamala a opět oblažila srdce mé. Dlouho jsem se načekal, až někdo sesadí Rumunsko (ne, že bych mu nepřál celkové vítězství) z prvního místa. Které jiné filmové velmoci by se to mělo podařit?! Jean Becker je znamenitý režisér a po Rozhovorech s mým zahradníkem mě opět potěšil. Dupontel nepatří zrovna mezi herce, které bych aktivně vyhledával, ale naplňuje recenzi z Le Point, jež je stručná a výstižná - "Le meilleur film de Becker, Dupontel exceptionnel". ()
Tak mam za sebou piaty film od Beckera a az na jedno slabsie zavahanie sa znova jedna o pecku. Najlepsie urobite, ked si obsah neprecitate lebo je trochu spoileroidny. Na druhej strane sa pointa aj tak da vytusit, takze aj ked ste si obsah precitali, tak vas caka nadherny film. No skôr dost trpky film o manikovi ktory ma vsetko a jedneho dna mu drbne v hlave a zacne kazdemu hovorit na rovinu, co si o nom mysli. Takto konfrontacne su prve dve tretiny a mne to dost pripominalo Americku krasu s Kevinom Spaceym. Akurat to nie je tak prvoplanovo komicke ale cely cas dost trpke a neprijemne. V poslednej tretine sa hlavny hrdina spakuje k otcovi a tato cast je o triedu slabsia ale nakoniec to zachrani zaver, ktory tomu celemu da finalnu pointu. Vysledkom je nadherny trpky film. Kto vie ako by som sa zachoval, keby som bol na mieste hlavneho hrdinu. Mozno podobne ako on a mozno nie. Aspon som sa vdaka tomuto filmu nad tym zamyslel. 8/10. ()
"Freedom's just another word, for, nothin’ left to lose...", jak kdysi zpívala Janis Joplin, a hrdina tohoto snímku svou (krátkou) svobodu užívá k tomu, aby byl upřímný, ale též aby v svém zoufalství tou upřímností zranil lidi, kteří neumírají tak rychle jako on. ---- Je samozřejmě možné, že jsem podlehl svému sklonu pro sentimentálnost a naletěl na vypočtenou intelektuálštinu, ale ano, zapůsobilo to na mne. ()
Příjemný film z dílny francouzské kinematografie. Antoinova cynická upřímnost s reflexí jeho vlastního života, který žít asi ani nechtěl, mi sedla. Střední část filmu trochu nuda, ale díky závěru a kompletnímu sdělení filmu řadím Deux jours à tuer mezi povedenější filmy. A nečtěte obsah filmu, víc si to užijete. ()
Pozor! Na tuto beckerovku se asi nedá dívat, pokud znáte pointu. Proto se raději vystříhejte všech komentářů!.. Pokud existuje něco jako "filmová literaturu", pak tohle je exemplární případ... Muž středního věku začně být "upřímný". Znamená však být upřímný k sobě totéž co být upřímný k jiným. Jeho "upřímnost" (raději opět v uvozovkách) typu "z jedné vody načisto" je však vystřelená bez přípravy a realizována způsobem, který mu byl dříve běžný: sarkasmy, intelektuálskou brutalitou, mytím vlastního špinavého prádla v cizích vodách. Od začátku tak máme pocit, že pes je zakopán někde jinde, že nejde o osvobození se od konvenční společnosti a začátek "přirozeného" (všechny pojmy by zde měly být v uvozovkách) života, ale naopak o destrukci vlastního já. Proč? To se dozvíme až v samém závěru: Neselhala společnost, ta je v podstatě dokonalá, ale.... ()
dramatický príbeh o človeku, ktorý chcel riešiť svoj koniec po svojom, príbeh o tom ako choroba chce zmeniť človeka na sebca -hrdinu-trosku - stále milujúcu. V záverečných titulkoch moooc fajnový šansón, ak si ho chcete vypočuť kuknite si radšej najskôr film :) ()
Nová podoba lásky a sebeobětování, tentokrát jsou v převleku za sobectví, hrubost a nenávist. I když trochu egoismu hrdinovi, který je ovšem po většinu filmu magorem, upřít nelze. Občas, když vší silou chráníte ostatní, chráníte tak trochu i sebe, a navíc, vytloukat klín klínem, tedy utrpení utrpením, dost dobře nelze. Chtěl, aby se nemuseli dívat, jak trpí, tak se raději přiměl dívat se na to, jak trpí oni. A nakonec trpěli všichni. ()
Silný snímek, který si pokládá jednoduchou, ale o to palčivější otázku - jak nejlépe zemřít? Jak se chovat, aby se vaši blízcí s vaší smrtí vyrovnali co nejlépe? Můžete samozřejmě všechny kolem sebe hrozně naštvat. Ale budou se lépe vyrovnávat s tím, že se z vás náhle stal hajzl, než s vaší smrtí? Citlivě natočený film s úžasným výkonem Alberta Duponela v hlavní roli u mě rozhodně patří na první příčky žebříčku loňského roku. ()
Příliš dramatický a zcela nevěrohodný film o umírání. ()
Ruce nohy pryč od téhle francouzské slátaniny. ()
Kdo čas od času nezatouží říct v práci, tchýni, známým i manželce to co si o nich doopravdy myslí? A to k tomu nemusí mít ani takový důvod jako Antoine. První polovina mě udržovala v napětí, co vlastně za tím náhlým zvratem je. Potom vezme příběh trochu jiné obrátky, zklidní se a člověk začne tušit, o co by mohlo jít. Pro mě rozuzlení znamenalo trochu zklamání, protože jsem čekala něco méně obvyklého. Ale rozhodně to neubírá filmu na kvalitě, jen je trochu o něčem jiném, než se z počátku zdá. ()
Reklama