Réžia:
Ken LoachScenár:
Paul LavertyKamera:
Robbie RyanHudba:
George FentonHrajú:
Kris Hitchen, Debbie Honeywood, Rhys Stone, Katie Proctor, Harriet Ghost, Ross Brewster, Nikki Marshall, Stephen Clegg, Alfie Dobson, Micky McGregor (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Ricky a jeho rodina bojujú s ťažkosťami kvôli dlhu od finančnej krízy v roku 2008. Príležitosť opäť sa postaviť na nohy a získať nezávislosť sa objaví s lesklou novou dodávkou, ktorá poskytne Rickymu šancu stať sa samostatne zárobkovým šoférom. Je to ťažká práca, rovnako ako aj práca jeho ženy, ktorá je opatrovateľkou. Ich rodinné puto je silné, ale nová situácia nasmeruje každého inde a prichádza bod zlomu. Jeden z najznámejších a najoceňovanejších súčasných britských režisérov Ken Loach nakrútil ďalšiu sociálnu drámu zo života ľudí, ktorí sa ocitnú v núdzi. (Film Europe)
(viac)Recenzie (87)
Ten film je tak skvěle natočený a herci tak přesvědčiví, že jsem měla chvílemi pocit, že snad jde o skrytou kameru. Tak moc to je autentické. Nevzpomínám si, že bych kdy viděla tak dobře podaný příběh o "obyčejném" životě, kde se jakoby nic "akčního" neděje, a přesto to člověk sleduje se zatajeným dechem. ()
Takto autenticky a s tolikou úpřimností umí Ken Loach vyprávět o “obyčejných lidech” a jejich problémech? A takto báječně umí pracovat s hercema? Krásné civilní drama, ve kterém se mají lidi skutečně rádi, přestože procházejí možná největší rodinnou krizí. Vlastně nevím, kdy jsem naposled viděl ve filmu tak hmatatelně zahrané porozumění a podporu dvou lidí, jako zde mezi Hitchenem a téměř neherečkou Honeywoodovou. Komunikace, dialogy. [Cannes] ()
Další z Loachových naštvaných sociálních dramat rozkrývá úroveň po úrovni, proč prekarizace práce představuje jeden z nejhorších symptomů nynějšího ekonomického modelu. Nekompromisní a záměrně frustrující závěr vyvolává soucit a vztek, jejichž kombinace jednak probouzí zájem o ty, kteří za udržování neoliberalismu platí nejvyšší cenu, jednak provokuje k činu. Proto jde o důležitý film a společně s irským dramatem Rosie taky o jeden z nejlepších, které byly v posledních letech k tématu života pracujících natočeny. 80% ()
Nejslabší film Kena Loache...a to mám jeho filmy rád...tohle už není sociální drama, ale spíš citová manipulace...ke konci už fakt jen chyběla scéna, jak rodině umírá malé štěňátko... Loach, pracující se scénářem Paula Lavertyho, se uchyluje, snad ve jménu nějakého vyššího dobra, ke zjevnému a nezakrytému citovému vydírání a hromadí bolestnou litanii nepřetržité řady nezasloužených neštěstí - bohužel ale na naprosto prázdné postavy. Tohle mne coby diváka opravdu minulo...a to velkým obloukem... ()
Paradoxně Loachovo perfektně gradující realistické drama rozpadající se rodiny může jednak vyznívat jako režisérem zamýšlená obžaloba fakturantského systému, který se alibisticky zříká zodpovědnosti za zaměstnance a současně je tlačí k přesčasům, neustálé dostupnosti a stresu. Ale stejně tak může působit jako silná antikoncepce, ukazující jako základní překážku štěstí dvou dospělých lidí, že si upletou haranty, kterým vše obětují, zatímco ti dospívají v egocentrické spratky. ()
Sice je asi lepší jezdit někde u PPL než makat na 3 směny ve fabrice mezi úkáčkama, ale 14 hodin a 6 dní v tejdnu bych to dělat taky nechtěl. Jinak já si přivydělávám tim, že rozvážim žrádlo, takže mi ve filmu trochu chybělo, že nejvíc těch problémů vám prostě udělaj dementní zákazníci. Nezvedaj telefony, dávaj špatný adresy, atd... Co se týče filmu, tak ono se tam většinu času nic moc zajímavýho neodehrává. Jsou to takový útržky z běžnýho života lidí z tý chudší vrstvy. Až v závěru se začnou odehrávat nějaký nešťastný události, kdy jedna spustí druhou, druhá třetí a pak už je to jako lavina. A já jenom čekal, jakou tragédií to celý skončí. Ale ono to neskončilo vlastně nijak. Velkym plusem filmu je naprostá věrohodnost a uvěřitelnost a skvělý herecký výkony všech (ne)herců. Sice z toho trochu smrdí taková levičácká propaganda, ale rozhodně zkusim i jiný filmy Kena Loache. 70% ()
„Abby?“ - „Ano?“ - „Proč to jeden druhému děláme?“ - „To nevím. To vážně nevím.“ Mé druhé filmové setkání s Loachem po výborném snímku Země a svoboda. Ten byl sice o něčem jiném, ale člověku stačí i tyto 2 filmy, aby pochopil, jak je pro režiséra sociální otázka důležitá. V tomto případě divák sleduje realitu průměrného britského páru a dvou dětí snažících se žít v dnešní době. A není to věru příjemná podívaná. Ken Loach klade důraz na autenticitu (pomohl i výběr herců s malými hereckými zkušenostmi) a palčivé problémy střední třídy v Anglii. Nejde však jen o obžalobu kapitalistického systému. Film je i „pěknou“ ukázkou toho, jak můžete dopadnout, když se snažíte naplnit představu „normálního“ života s vlastním bytem, prací, kde jste si sám sobě pánem, ženou a 2 dětmi (neb s výjimkou útoku většina problémů plyne právě ze snahy naplnit všeobecně vnucený model). Stresu, frustrace a průserů postupně přibývá až do hořkého konce, kdy divák dobře ví, že Ricky dělá blbost, přitom ale nemá jinou možnost…za mě solidní 4*. ()
Kapitalizmus prináša najmä ekonomicko-sociálny newspeak orwellovského strihu. Napríklad slovo "živnostník". Každý si má predstaviť odvážneho človeka, ktorý sa rozhodne zarábať si na svoj život vlastným výrobným podnikaním, ponukou služieb alebo obchodovaním. Úpravami predpisov však majitelia firiem dosiahli, že sa môžu efektívne zbaviť pre nich zbytočných poplatkov a odvodov za zamestnancov do sociálneho a zdravotného poistenia. Tiež mu nemusia preplácať dovolenky a iné výluky v práci. A čo stačí spraviť? Jednoducho niekdajší zamestnanci alebo noví uchádzači o prácu budú pre firmu pracovať len ako živnostníci. Fakticky nejde o samostatné podnikanie. Obsah a spôsob práce určuje materská firma, "živnostníci" hrdlačia na základe jej pokynov a noriem. Znevýhodnením sociálneho a zdravotného postavenia sa dostávajú do slučky neustálej práce. Sú z nich otroci, ktorí si musia zarobiť aj na dodatočné náklady, ako zamestnancom im automaticky patriace. Dovolenku preplatenú nemajú. Po zmene ich postavenia na "samostatných podnikateľov" sú im všetky výhody odobrané. Klasická odporná kapitalistická privatizácia ziskov (patriaca podnikateľovi-majiteľovi) a socializácia strát (prenesená na zamestnancov). Všetko s posvätením štátu, ktorý toto všetko v pracovnej legislatíve umožnil. Ken Loach tento marazmus veľmi trefne ukazuje na príbehu jednej rodiny. Končí symbolicky tým, že totálne fyzicky a psychicky vyčerpaný otec s podlomeným zdravím sa za každú cenu rúti do práce. Do práce, pracovať, makať a hrdlačiť. Lebo nemá iné východisko. Postavenie samostatného živnostníka ho totiž totálne dusí. Ako vo zveráku. ()
Minule som pozeral film, ktorý Vám dokonale vylepší náladu (Marvellous), tento Vám ho zas DOKONALE DOJEBE .. ()
Ty vole!! Sociální drama podobného formátu jsem viděla naposledy u de Sica! Hustý! Místy se mi z toho svíral žaludek. Hodně otázek, žádné odpovědi. Přesně tohle očekávám od současného filmu, má to atmosféru, je to autentické a nadčasové. ()
Kino Panorama - Festival Boskovice/// Obsazení 7/10 Děj 8/10 Hudba 6/10 Prostředí 9/10/// PLUS: silný a vtahující zážitek, docela přesné a uvěřitelné zpracování MíNUS: tak silné, až mi bylo z filmu špatně, je to pořádná depresárna/// Shrnutí: Značnou část filmu jsem přemýšlel, jak bych se já z této situace dostal, že to není tak těžké se v ní ocitnout. Postavy většinou jednali racionálně, uvěřitelně v rámci svých postav. Divák je spíš lituje, ale zároveň se k nim dostane tak blízko, až je to nepříjemné. Jedna věc je rodina a výchova syna, tam se dá pokazit hodně věcí (třeba tu pro něj prostě nebýt, protože musím do práce), ale v samotné práci kurýra, je to ukázkové peklo a způsob, jak všechno může jít ještě víc do háje./// Celkem 76%/// ()
To je tá dnešná sociálna spravodlivosť. Niekto dostane všetko zadarmo a ešte aj peniaze do vrecka, a niekto ďalší má problém sa uživiť, a to aj napriek tomu, že pracuje pre zdieračskú firmu 16 hodín denne. Hlavne, že sme politicky korektní. Výborne sa na to pozerá, no svojim spôsobom to človeku otvorí nožík vo vrecku. Slušný nadpriemer. 80/100 ()
Skvělý, čistý a srozumitelný film, u kterého si strašně cením už jen toho, že vůbec vzniknul - že někomu stálo za to natočit film o takovém námětu a navíc s takovou věrností realitě (v závěrečných titulcích si lze všimnout následujícího textu - "Thanks to the drivers and carers who shared information with us but did not want to give their names." - který prozrazuje, že film odráží zkušenosti skutečných kurýrů (a pečovatelek); s tím, že Loach se ovšem dle mého soudu drží stále při zemi a v reálu je to ještě horší - to močení do pet lahve, věčný stres a únava, mizerné finanční ohodnocení, nepříjemní zákazníci, atd., to je pořád jen špička ledovce kurýrského údělu. K filmu mě přivedl skvělý text Cena online nákupů: ničení vráceného oblečení i trpící planeta, který velmi trefně upozorňuje na odvrácenou stranu online nakupování, které je jinak prezentováno takřka výhradně jako pozitivní fenomén. Jsem opravdu vděčný, že se občas najdou podobné záblesky zdravého rozumu, které upozorňují na přehlížené problémy dneška (a jsem hodně zvědavý, zda budou skutečně kurýři v blízké budoucnosti nahrazeni autonomními vozidly a roboty, jak se dnes s oblibou predikuje). Nebylo mi u toho filmu do smíchu, obzvlášť závěr je strašná depka, přesto jsem ho velmi uvítal a intenzivně těch 100 minut prožil. Jak podobná britská sociální dramata odjakživa moc nemusím, tento film mě naprosto dostal. ()
Tak tu išiel Ken Loach tak ďaleko, že ďalšej svojej sociálnej dráme ani nechcel dodať žiaden ozvláštňujúci, originálnejší prvok, ako boli buď lúpež alkoholu, či negramotnosť v tej najjednoduchšej IT problematike. Sorry, We Missed You je skrátka o normálnom živote normálnej robošskej anglickej rodinky so všetkými problémami, občas sa tu objaví aj nejaká tá radosť, predovšetkým s dcériu a vyzerá to tak, že to manželom funguje aj v posteli, aj keď pod perinu nenahliadneme. Ku koncu ale Lavert situáciu hrotí "aby bolo skutočne o čom" a z vedúceho doručovacej firmy už robí čistého hajzlíka, pričom predtým sa dalo jeho chovanie logicky chápať. No a to sa týka aj istej deus ex machina udalosti, kedy sa veci začnú trochu viac komplikovať a nemám na mysli synátorové blbosti, s teenagermi majú Angláni určite veľké problémy v akejkoľvek spoločenskej vrstve. Som rád, že film skončil tak ako skončil a Loach nám neponúkol ani happy end, ani nezakopal všetkých pod čiernu zem. Svojim spôsobom ide o nezávislejšiu verziu Jokera, len Ricky si poväčšinu času dokáže udržať nervy na uzde a možno aj preto nás tu žiadna revolúcia v spoločnosti nečaká. ()
Človek dúfa, že ak bude poctivo a tvrdo pracovať, tak mu bude dožičená aspoň istá úroveň finančnej nezávislosti. No medzi náročnou prácou a veľkou výplatou niekedy priamu úmeru len veľmi ťažko hľadať... Každodenný boj o prežitie, pracovná rutina - naložiť, vyložiť, ustriehnuť si čas, vypočuť si nepríjemných zákazníkov, v krátkych okamihoch precítiť dobrú energiu za zopár vďačných klientov, počúvať nezmyselné reči šéfa, ktorý vo vás nevidí človeka, ale iba akýsi objekt na zarábanie peňazí. A toto dookola 14 hodín, takmer každý deň. Kedy máte popri tom všetkom čas vychutnať si život? Ricky sa dal na dráhu kuriéra, aby pomohol rodine splatiť dlhy. Jeho manželka robí opatrovateľku ľuďom, ktorí sú na to odkázaní. Prebaľuje, kŕmi, občas si vypočuje neoprávnené výčitky od zatrpknutých klientov. Napriek tomu sa riadi pre mňa neuveriteľne silným heslom: “Správaj sa k nim, ako keby to bola tvoja mama.” Okrem toho majú na pleciach výchovu dvoch detí, na ktorú už neostáva veľa času. No robia, čo môžu. Príbeh, ktorý silne odráža fakt, že keď je vo vzťahu dostatok lásky, podpory a rešpektu, rodina dokáže zvládnuť aj tú najväčšiu životnú krízu. Pretože vďaka týmto hodnotám disponuje neuveriteľnou silou s tým všetkým bojovať. Ak máte radi tvorbu Kena Loacha, určite na film zájdite, pretože dostanete štandardne kvalitnú sociálnu drámu. Režisér sa drží svojej tradičnej šablóny, takže na jednej strane neprekvapuje, no na strane druhej sa filmu nedá nič výrazne vytknúť. Pretože je presne o tom, čo život prináša. (Be2Can, 2019) ()
Tyhle britské šedé výtvory nejsou nic pro mě. ()
Na posratého aj záchod spadne. Kenovi tieto filmy zo skutočného života vážne idú. Obyčajní ľudia, obyčajný život, obyčajný príbeh ... prvorodený bol miestami na facku a mamička mohla tiež trochu viac držať stranu hlave rodiny. Ináč už žiadne výhrady k tejto kvalitnej sociálnej dráme nemám. ()
Sociálny film, ktorý normálne že dýcha Anglickom od skvelého akcentu, cez tie baráky, cesty, ryšavé hrivy a pehavé tváre. Od prvého fakof sa človek hneď cíti ako na ostrovoch. Napriek tomu, že sa tu riešia v celku vážne veci, ono je to celkom úsmevné. Zároveň účinne funguje ako taká sociálna sonda do priemernej britskej rodiny potýkajúcej sa s problémami bežného života. ()
Ak Vás kuriér na „voľnej nohe” Ricky Turner nedajbože práve nezastihne doma, keď sa k Vám zrovna ponáhľa na bielom vane s doručením zásielky, tak Vám automaticky zanechá práve tento odkaz: „Pardon, nezastihli sme vás” , to len pre lepšiu orientáciu, o čom vlastne vypovedá najnovší Loachov film, ktorý nemá svojim scenáristickým zovretím Paula Lavertyho príliš ďaleko od čírej reality, ba naopak, toto môže byť kľudne jeden z mnohých, anglických príbehov podľa skutočnej udalosti. Neviem presne, kam sa vskutku situuje hlavná, dejová línia, t. j. kde, čiže, na ktorom »sídlisku« naše postavy akurát bývajú, pracujú, chodia do školy, i poza školu ? De-facto, je to aj tak totálne jedno, pretože ľudia majú svoje problémy úplne všade, a to so začiatkom od malých dediniek, cez väčšie obce, mestečká, až po mestá, či širokospektrálne aglomerácie. Je to univerzálny pojem, ktorý sa týka väčšiny z nás, že rodina okolo “Ricka Turnera” je iba kvapkou v mori. Obidvaja s manželkou - opatrovateľkou Abbie hrdlačia, ako takí somári, kedy sa zatiaľ zo synátora Sebastiana (Seba) stáva taký „rebel bez príčiny” , alebo i s príčinou, čo im taktiež nepridáva na zdraví, však ? A poslednou členkou domácnosti je ešte iba školáčka Liza Jane, ktorá všetko najťažšie znáša. Rodinná kríza doslova visí na vlásku, a verte mi, že sa v celej svojej kráse aj dostaví, a nebude to extra príjemné na bežný pohľad ! _ Ak bolo ústredné herecké kvarteto doteraz považované vyslovene za nehercov, tak odteraz by sa to mohlo už načisto zmeniť...?! Všetci štyria sú naprosto autentickí, civilní a strhujúci, predovšetkým a najviac DUO Hitchen/Honeywood, ale ani „súrodenci” Rhys Stone s Katie Proctor za svojimi „rodičmi” vonkoncom nezaostávajú, zručne im sekundujú, a to ani nehovoriac o Rossovi Brewsterovi, ktorý si zahral šéfa Maloneyho, tak takéhoto vedúceho by chcel mať asi každý ? (Ale s opačným významom !) Niekedy je film strihovo chaotický, no Jonathanovi Morrisovi teraz tento technický prehrešok navyše odpustím, lebo zase cinematographer Robbie Ryan sa intenzívne snažil komponovať, čo najsilnejšie zábery, neprikrášlené, ako priamo zo života, s hotovou, skrytou kamerou v dokumentárnom nádychu. Po prečítaní tohto komentára dostanete zároveň (naraz) chuť i nechuť na Kenov snímok, najprv sa navnadíte na classicove slová, no potom aj rýchlo vytriezviete, čo Vám to ten sociálny režisér dovedna naservíroval... No i napriek tomu vrelo odporúčam ! ()
Ken Loach je zpátky na socialistickém koni. V tomto sociálním dramatu ukazuje stres a úzkost normální pracující rodiny ze střední třídy, která se chudák zadlužila, aby se vůbec uživila. Působí to dojmem feudalismu. Jde ale o portrét - pozdní kapitalistický systém posedlém efektivitou. Nakonec film upadá do melodramatu s rodinnýma hádkama. ()
Reklama